Справа № 420/38744/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко Ірини Валеріївни ВП №79445611 від 11.11.2025 року про накладання штрафу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання судового рішення по справі №420/9230/25 в добровільному порядку було проведено розрахунок належних до виплати сум ОСОБА_1 , підготовлено клопотання до розпорядника коштів – ІНФОРМАЦІЯ_1 на погодження сум для виконання рішення суду, а після отримання погодження командування Сил підтримки направлено заявки на фінансування за цією статтею витрат до Департаменту соціального забезпечення МОУ. Станом на дату подання цього позову фінансування витрат на виконання судових рішень по КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” не проведено.
Водночас, 11.11.2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах ВП №79445611 було накладено на Військову частину НОМЕР_1 штраф у сумі 5 100 грн.
На підставі вищезазначеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду у справі №420/38744/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ст.262 ч.5 КАС України за наявними у справі матеріалами з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст. 287 КАС України. 
Ухвалою суду від 16.12.2025 року провадження у справі №420/38744/24 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та після виконання доручення суду поновлено відповідною суду від 11.03.2026 року.
На виконання ухвали суду від 16.12.2025 року, Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслав до суду матеріали виконавчого провадження №79445611.
Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адміністративний позов позивача з додатками, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 25.11.2025 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. 
У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву відповідачем не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.
При цьому, в ухвалі про відкриття провадження у справі Військовій частині НОМЕР_2 було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, пояснень по суті спірних правовідносин не надала.
Порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження визначений ст.ст. 258, 262 КАС України.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду (частина 4 ст. 287 КАС України).
Судом у справі встановлено наступне.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року по справі №420/9230/25 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премії) за період з 29.01.2020 до 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, чинній з 29.01.2020) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія) за період з 29.01.2020 до 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, чинній з 29.01.2020) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення по справі №420/9230/25 набрало законної сили 18.09.2025 року.
Згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2025 року вбачається, що на виконання судового рішення по справі №420/9230/25 було здійснено перерахунок грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія) ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 до 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, чинній з 29.01.2020) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
28.10.2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79445611 на підставі виконавчого листа №420/9230/25, виданого 10.10.2025 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Згідно службової записки Військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2025 року вбачається, що за розрахунком суми коштів, необхідних для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 в адміністративній справі №420/9230/25, складає: 191156,64 грн., компенсація сум податку з доходів фізичних осіб 18% - 34408,20 грн., єдиний соціальний внесок 22% - 42054,46 грн.; разом необхідно - 267 619,30 грн.
Крім того, 28.10.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 командиру Військової частини НОМЕР_3 (через фінансово-економічне управління) було передано засобами СЕДО клопотання для погодження суми розрахунку, необхідного для виконання рішення суду від в адміністративній справі №420/9230/25, у розмірі 267 619,30 грн.
11.11.2025 року було складено акт державного виконавця, в якому вбачається, що станом на 11.11.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 на адресу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надходило жодного повідомлення про виконання рішення суду.
Водночас, 11.11.2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах ВП №79445611 було накладено на Військову частину НОМЕР_1 штраф у сумі 5 100 грн.
Судом встановлено, що 13.11.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано основну заявку на жовтень-листопад 2025 року №657/11168 до директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України, серед якої наявний розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інша поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення А3955 на листопад 2025 року, в якому зазначена сума 267 620 грн. для ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеною постановою державного виконавця від 11.11.2025 року, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши адміністративний позов та інші надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).
Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно положень ст.27 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналіз визначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає встановлення факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №360/3573/20.
Як було встановлено судом, Військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду від 11.08.2025 року по справі №420/9230/25 було виконано частково, а саме було здійснено розрахунок потреби в коштах на виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія) за період з 29.01.2020 року до 19.05.2023 року, та направлено командиру Військової частини НОМЕР_3 (через фінансово-економічне управління) через засоби СЕДО клопотання для погодження суми розрахунку, необхідного для виконання рішення суду від в адміністративній справі №420/9230/25, у розмірі 267 619,30 грн.
Варто зазначити, що перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання судового рішення №420/9230/25 був виконаний ще 06.10.2025 року, тобто до відкриття виконавчого провадження №79445611 на підставі виконавчого листа №420/9230/25, виданого 10.10.2025 року Одеським окружним адміністративним судом.
13.11.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано основну заявку на жовтень-листопад 2025 року №657/11168 до директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України, серед якої наявний розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інша поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення А3955 на листопад 2025 року, в якому зазначена сума 267 620 грн. для ОСОБА_1 .
За твердженням сторони позивача, станом 19.11.2025 року (день подання до суду адміністративного позову) фінансування витрат на виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» досі не проведено.
Суд також враховує, що позивачем надано до суду лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 25.08.2025 року до Військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що виконання рішень судів чи судових наказів у Міноборони організовано відповідно до процесуального законодавства України, Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів, а фінансування видатків на виконання судових рішень в 2025 році в Міноборони здійснюється в межах наявного фінансового ресурсу та затвердженого помісячного плану асигнувань. Зазначено, що після збільшення відповідних бюджетних призначень Міністерству оборони України будуть підготовлені пропозиції щодо відкриття асигнувань розпорядникам коштів нижчого рівня.
З цього приводу суд зазначає, що можливість реалізації обов`язку військовою частиною в частині виплати грошового забезпечення перебуває у залежності від її фінансового забезпечення, яке є обмеженим. Тобто, інших фінансових можливостей, крім вищезазначених, для здійснення виплат Військова частина НОМЕР_1 не має.
Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це, на думку Верховного суду, не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Узагальнюючи викладене, накладення штрафу у даному випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Такої правової позиції також дотримується П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 25.11.2025 року по справі № 420/30770/25.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 в частині виплати ОСОБА_1 розрахованої суми грошового забезпечення через відсутність відповідного бюджетного фінансування не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. 
Верховний Суд у постанові від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а дійшов правового висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем вживаються всі необхідні дії для повного виконання рішення суду у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.11.2025 року у виконавчому провадженні №79445611 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. є необґрунтованою, а тому протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача, суд вважає необхідним стягнути на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 241-246, 255, 257, 258, 262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.11.2025 року у виконавчому провадженні №79445611 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн. з Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Відповідач - Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67701, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 30, код ЄДРПОУ 34890175).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя О.В. Білостоцький