Рішення
Іменем України
19 лютого 2026 року       місто Чернігів

Справа №751/10621/25
Провадження №2/751/899/26

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В. 
секретаря судового засідання Стрижак В. П. 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»
відповідач – ОСОБА_1 

представник позивача – Лебідь Каріна Віталіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 517031-КС-002 від 24.11.2024 в сумі 33 058,00 грн, а також понесені судові витрати (а.с.1-10). 
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.11.2024 з ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №517031-КС-002, за умовами якого позичальник отримав кошти в розмірі 13 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1% за кожен день користування кредитом. Також, 28.11.2024 з ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №517031-КС-002, відповідно до якої позичальнику надано додатковий кредит в сумі 4 000,00 грн. Свої зобов`язання позивач виконав та надав кредит відповідачу шляхом перерахування коштів на вказану банківську картку, проте відповідач свої зобов`язання виконував частково, у зв`язку з чим станом на 30.10.2025 виникла заборгованість у розмірі 33 058,00 грн. 

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі 

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16.12.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 20.01.2026 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи.
У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. 
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому порядку. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. Водночас просить зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій, пені та процентів, посилаючись на проживання за кордоном і складне фінансове становище. Крім того, просив надати відстрочку платежу строком до двох місяців з метою добровільного погашення узгодженої суми.
Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, ухвалив про розгляд справи без участі сторін. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ТОВ «Бізнес Позика» 24.11.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту № 517031-КС-002, яку він прийняв (а.с.22-23). 
24.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 517031-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.12-21).
Згідно умов договору ОСОБА_1 надано грошові кошти в розмірі 13 000,00 грн строком на 16 тижнів до 16.03.2025, з фіксованою процентною ставкою за кредитом 1 % в день, комісією за надання кредиту 2 600,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту – 26 311,90 грн. 
Також за пропозицією ТОВ «Бізнес Позика», яку прийняв відповідач, 28.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору № 517031-КС-002 від 24.11.2024, згідно умов якої позичальник підтверджує наявність у нього заборгованості за договором станом на 28.11.2024 в розмірі 3 000,00 грн, що включає суму несплачених процентів – 650,00 грн, суму нарахованої та несплаченої комісії – 2 600,00 грн (а.с.45-46, 47-48, 49-50).
Згідно умов додаткової угоди кредит збільшується на 4 000,00 грн. На дату укладення додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вносяться до графіку платежів (п.6.1) та підлягають оплаті відповідно до графіку платежів. Комісія за надання додаткової суми кредиту – 800 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 34 166,40 грн; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди - 109 календарних днів, денна процентна ставка – 0,93% (а.с.45-46). 
Вказаний кредитний договір та додаткову угоду укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - вебсайту https://my.bizpozyka.com, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавця), підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-4656 та UA-7951.
В особистому кабінеті відповідач отримав паспорт споживчого кредиту, в якому вказані основні умови кредитування, порядок повернення кредиту, графік платежів (а.с.43-44, 51-53).
Дії позивача щодо отримання кредиту вказані у візуальній формі послідовності його дій (а.с.54-55).
24.11.2024 та 28.11.2024 позивач перерахував на вказану відповідачем картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 13 000,00 грн та 4 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Таскомбанк» та відомостями ТОВ «ПРофітГід» (а.с.57, 58).
Крім того, інформацією АТ КБ «Приватбанк» підтверджується, що картка № НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_1 та відповідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» на вказану картку 24.11.2024 та 28.11.2024 здійснено зарахування коштів у сумі 13 000,00 грн та 4 000,00 грн (а.с.92-96).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 517031-КС-002 від 24.11.2024 вбачається, що станом на 04.11.2025 загальний розмір заборгованості із врахуванням часткової оплати боргу в розмірі 6 080,00 грн, становить 41 558 грн 00 коп, з яких: 16 610,00 грн за кредитом, 14 938,00 грн за відсотками, 1 510,00 грн за комісією, 8 500,00 грн – за штрафами. При цьому з 17.03.2025 відсотки не нараховувались (а.с.59-1, 62).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com та підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується із ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позивачем надано належні та допустимі докази укладення з відповідачем зазначеного вище кредитного договору та отримання ним коштів за договором. 
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З позовом про визнання недійсним договору № 517031-КС-002 про надання кредиту від 24.11.2024 та додаткової угоди №1 від 28.11.2024 до договору № 517031-КС-002 від 24.11.2024 відповідач не звертався.
Відповідачем частково здійснено погашення заборгованості на суму 6 080,00 грн. 
Нарахування відсотків за користування кредитом відбувалося у межах визначеного сторонами строку кредитування, зокрема з 24.11.2024 до 16.03.2025. Загальна сума відсотків, з урахуванням сплачених, становить 14 938,00 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору не змінювалася.
Відповідно до п. 2.5 кредитного договору та ч.4 додаткової угоди комісія за надання кредиту становить 2 600,00 грн та 800,00 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». 
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. 
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. 
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. 
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. 
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач, уклавши кредитний договір, погодився сплатити комісію за надання кредиту. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється у самому кредитному договорі, який укладається у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та який підписується за допомогою одноразових ідентифікаторів.
Відповідачу було відомо про обов`язок сплачувати проценти та комісію за надання кредиту, оскільки такий обов`язок чітко визначений у кредитному договорі та графіку платежів до нього.
Відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які б спростували або поставили під сумнів правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).
Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії, а тому з нього підлягає стягненню 33 058 грн 00 коп заборгованості за договором № 517031-КС-002 від 24.11.2024, що складається із заборгованості по тілу кредиту – 16 610 грн 00 коп, заборгованості по процентах – 14 938 грн 00 коп та комісії – 1 510 грн 00 коп. 

V. Розподіл судових витрат 

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн (а.с.11), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
VІ. Інші процесуальні дії у справі. Визначення порядку і строку виконання рішення суду.
Відповідачем заявлене клопотання про відстрочку платежу строком до двох місяців з метою добровільного погашення узгодженої суми. 
Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Таким чином, підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Зазначений у наведених нормах закону перелік обставин, з якими законодавець пов`язує відстрочення (розстрочення), виконання судового рішення, і які з урахуванням розподілу обов`язку з доказування (стаття 81 ЦПК України) має довести заявник та перевірити суд (ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), не є вичерпним, але у будь-якому разі ці випадки мають винятковий характер.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.
Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд  
Вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 33 058 (тридцять три тисячі п`ятдесят вісім) грн 00 коп заборгованості за кредитним договором №517031-КС-002 від 24.11.2024, що складається із заборгованості по тілу кредиту – 16 610 грн 00 коп, заборгованості по процентах – 14 938 грн 00 коп, комісії – 1 510 грн 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп судового збору. 
У задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення – відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст заочного рішення складено 24.02.2026. 

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26 оф. 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239)

Відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )  

Суддя Н. В. Маслюк