ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2026  	Справа №607/6675/26 Провадження №1-кп/607/1365/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №42026212050000016, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, тимчасово непрацюючого, освіта середня, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудженого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, - 
встановив:
У ОСОБА_4 23 лютого 2026 року під час розмови з ОСОБА_6 виник умисел одержати неправомірну вигоду від нього за вплив на працівників невстановленого медичного закладу у м.Тернополі щодо оформлення ОСОБА_7 , який товаришує з ОСОБА_6 , медичних документів лікарсько-консультативної комісії, з висновками про потребу постійного стороннього догляду ним за близьким родичем, з метою оформлення відстрочки від призову по мобілізації та уникнення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Реалізуючи свій умисел збагатитися, з корисливого мотиву 23 лютого 2026 року близько 13 год. 20 хв., зустрівшись з ОСОБА_8 під час розмови ОСОБА_4 умисно сказав, що за виготовлення документів для ОСОБА_7 необхідно передати йому від 15000 до 20000 доларів США. ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_9 04.03.2026 близько 10:40 год. і під час розмови умисно сказав, що ОСОБА_6 повинен передати копії паспорта, ідентифікаційного коду, витягу про місце проживання, номер телефону, адресу електронної пошти ОСОБА_7 і 17000 доларів США, за виготовлення документів. Того ж дня за адресою м.Тернопіль вул.Поліська, 3 близько 16 год. 55 хв. у приміщенні кабінету на третьому поверсі ОСОБА_4 умисно отримав від ОСОБА_6 зазначені документи на ім?я ОСОБА_7 і 17000 доларів США, які за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 04.03.2026 становили 738731,6 гривень, як неправомірну вигоду для себе за вплив на працівників невстановленого медичного закладу у м.Тернополі щодо оформлення ОСОБА_7 медичних документів лікарсько-консультативної комісії, з висновками про потребу постійного стороннього догляду останнім за близьким родичем, з метою оформлення відстрочки від призову по мобілізації та уникнення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою уповноваженою на виконання функцій держави.
Між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 26 березня 2026 року укладено угоду про визнання винуватості. 
Згідно з угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх істотних для кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.369-2 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті та зобов`язався перерахувати 266240 грн., які були предметом застави у кримінальному провадженні на спеціальний рахунок Національного банку України для цілей оборони UA843000010000000047330992708. При укладенні угоди сторонами враховано тяжкість злочину, особу винного, на утриманні якого перебуває двоє малолітніх дітей, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання - це визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання і те, що він раніше не суджений. Сторонами узгоджено можливість призначення покарання за ч.2 ст.369-2 КК України у виді основного покарання, із врахуванням положень ч.2 ст.53 КК України, у виді штрафу в розмірі 44044 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 748748 грн. 
В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, тобто вона є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в ній. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394, 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України. Він розуміє наслідки умисного невиконання угоди. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що сторони добровільно уклали угоду. Вона відповідає вимогам закону. Йому зрозуміло, що для нього наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження права на оскарження вироку, на підставі статей 394, 424 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 пояснив, що за змістом угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону, тому просить затвердити її.
В контексті Глави 35 КПК України у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369 – 2 КК України, в редакції Закону України №524-ІХ від 04 березня 2020 року, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою уповноваженою на виконання функцій держави, між прокурором і обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Суд переконався у добровільному укладенні сторонами угоди про визнання винуватості від 26 березня 2026 року. Із змісту угоди про визнання винуватості від 26 березня 2026 року вбачається, що при її укладенні враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Також, угода про визнання винуватості від 26 березня 2026 року відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Отже, визнання вини ОСОБА_4 , про що зазначено в угоді про визнання винуватості від 26.03.2026 року, є належним і допустимим доказом вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. Його дії кваліфіковано правильно. За таких обставин ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, тобто одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. 
Підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності немає. Тому, треба призначити йому покарання – захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду, метою якого є не лише кара, але й виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. 
В контексті ст.50 КК України покарання немає на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік і те, що він раніше не суджений, а також обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Суд вважає, що утримання ОСОБА_4 двох малолітніх дітей та його суспільно корисний вчинок щодо посилення обороноздатності України, зокрема звернення до суду з клопотанням про перерахунок 266240 грн. застави на підтримку Збройних Сил України, за згодою заставодавця – його батька ОСОБА_10 , є дуже важливими обставинами, тому визнає їх такими, що пом`якшують покарання. Крім цього, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 немає. 
Проаналізувавши зміст угоди про визнання винуватості від 26 березня 2026 року та всі обставини суд дійшов висновку, що з альтернативних покарань передбачених ч.2 ст.369-2 КК України ОСОБА_4 доцільно призначити більш м`ягке основне покарання у виді штрафу – грошового стягнення, з урахуванням положень частини другої ст.53 КК України, залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням його майнового стану, який не може бути меншим за розмір отриманого доходу внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2026 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний у виді тримання під вартою і визначено розмір застави в сумі 266240 грн., яка в повному розмірі була внесена заставодавцем ОСОБА_10 – батьком обвинуваченого ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним документом №256661479 від 06 березня 2026 року.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 не порушував покладених на нього обов`язків підстав для звернення застави в дохід держави немає, тому її може бути повернуто власнику ОСОБА_10 .
В порядку передбаченому ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Проте, обвинувачений ОСОБА_4 та заставодавець - його батько ОСОБА_10 просять суд перерахувати всю суму застави - 266240 грн. Збройним Силам України.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 
Перерахування застави за клопотанням заставодавця на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримання Збройних Сил України, в період воєнного стану в Україні, не суперечить загальним засадам кримінального провадження і є виправданим не лише для виконання завдань кримінального провадження, але й для забезпечення обороноздатності країни в умовах збройної агресії проти України. Отже, обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави треба скасувати, а заставу в сумі 266240 грн. перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.
Сторона захисту не заперечує розміру витрат на залучення експертів і підстав для їх стягнення. Тому, з ОСОБА_4 необхідно стягнути в користь держави Україна витрати на залучення експертів, які зазначено в обвинувальному акті.
Згідно з ч.4 ст.174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 від 06 березня 2026 року, справа ЄУН - 607/4935/26, арешт на 168 (сто шістдесят вісім) купюр, номіналом по 100 (сто) доларів США кожна із наступною серією та номером: РЕ57725600D (несправжні імітаційні засоби), які належать 6 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБ України; 2 (дві) купюри, номіналом по 100 (сто) доларів США, із наступною серією та номером: QB21641070A, PD20727266C, які поміщено до сейф – пакету CRI1241544, які належать ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 ; мобільний телефон марки Iphone моделі 16 pro, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та який поміщено до сейф пакету ICR0037159; лист паперу із надписами номеру телефону та електронною адресою, конверт із фотокарткою, копію паспорту, копію витягу які поміщено до сейф-пакету PSP3232640, підлягає скасуванню.
В порядку визначеному ст.100 КПК України речові докази: 168 (сто шістдесят вісім) купюр, номіналом по 100 (сто) доларів США кожна із наступною серією та номером: РЕ57725600D (несправжні імітаційні засоби), необхідно повернути 6 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБ України; 2 (дві) купюри, номіналом по 100 (сто) доларів США, із наступною серією та номером: QB21641070A, PD20727266C, необхідно повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки Iphone моделі 16 pro, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , необхідно повернути ОСОБА_4 ; лист паперу із надписами номеру телефону та електронною адресою, конверт із фотокарткою, копію паспорту, копію витягу, необхідно зберігати при матеріалах судового провадження.
Отже, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості від 26 березня 2026 року необхідно затвердити.
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 314, 373-376, 392 - 395, 468 - 476, 532, 533, 535 КПК України, статями 50, 53, 65, 66, 369-2 КК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 березня 2026 року укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та із застосуванням ч.2 ст.53 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 44044 (сорок чотири тисячі сорок чотири) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 748748 (сімсот сорок вісім тисячі сімсот сорок вісім) гривень 00 (нуль) копійок.
Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави скасувати.
Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, внесену 06 березня 2026 року, згідно з платіжною інструкцією №256661479, перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України для зарахування коштів у національній валюті за реквізитами: Національний банк України; МФО 300001; Рахунок №UA843000010000000047330992708; код ЄДРПОУ 00032106; Отримувач - Національний банк України.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави Україна 7131 (сім тисяч сто тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок витрат на залучення експертів.
Накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 від 06 березня 2026 року, справа ЄУН 607/4935/26 на: 168 (сто шістдесят вісім) купюр, номіналом по 100 (сто) доларів США кожна із наступною серією та номером: РЕ57725600D (несправжні імітаційні засоби), які належать 6 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБ України; 2 (дві) купюри, номіналом по 100 (сто) доларів США, із наступною серією та номером: QB21641070A, PD20727266C, які поміщено до сейф – пакету CRI1241544, які належать ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 ; мобільний телефон марки Iphone моделі 16 pro, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та який поміщено до сейф пакету ICR0037159; лист паперу із надписами номеру телефону та електронною адресою, конверт із фотокарткою, копія паспорту, копія витягу які поміщено до сейф-пакету PSP3232640, арешт скасувати.
Речові докази: 
- 168 (сто шістдесят вісім) купюр, номіналом по 100 (сто) доларів США кожна із наступною серією та номером: РЕ57725600D (несправжні імітаційні засоби), повернути 6 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБ України; 
- 2 (дві) купюри, номіналом по 100 (сто) доларів США, із наступною серією та номером: QB21641070A, PD20727266C, повернути ОСОБА_6 ; 
- мобільний телефон марки Iphone моделі 16 pro, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_4 ; 
- лист паперу із надписами номеру телефону та електронною адресою, конверт із фотокарткою, копію паспорту, копію витягу, зберігати при матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддя	ОСОБА_1