Справа № 128/211/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 березня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліції № 5 Вінницького районного управління поліції ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ст. 185 КУпАП,

УСТАНОВИВ:
14.01.2026 о 21:20 год на автомобільній дорозі М-30 (Стрий – Умань – Дніпро - Ізварине), 396 км, у Вінницькому районі, Вінницької області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ніссан Панфайдер, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконував законну вимогу поліцейських про зупинку, так як створював аварійну ситуацію на дорозі, виїжджав на зустрічну суму руху. 
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. 
Також 14.01.2026 близько 21:40 год на автомобільній дорозі М-30 396 км, поблизу с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію на дорозі та на законну вимогу покинути транспортний засіб та надати документи працівникам поліції не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою та намагався вчинити бійку з працівниками поліції та тікав з місця події.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. 
ОСОБА_1 вину в чиненні зазначених правопорушень не визнав, просив врахувати надані письмові пояснення та заперечення. В наданих письмових поясненнях щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП заначив, що протокол містить лише припущення та узагальнені формулювання, а не належний опис об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, відсутнє посилання на пункт Правил дорожнього руху, які він порушив. Твердження про створення аварійної обстановки ґрунтується виключно на односторонньому викладенні обставин працівником поліції. Протягом короткого проміжку часу відносно нього було складено одразу декілька адміністративних матеріалів: за ч. 5 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП. Усі вони стосуються однієї події, містять ідентичний опис обставин та формулювань, не відмежовують належним чином кожен склад правопорушення (їх об`єктивну сторону) та не підтверджені самостійною доказовою базою по кожній окремій статті. Така практика свідчить не про реальне вчинення різних адміністративних правопорушень, а про формальне, штучне множення адміністративних матеріалів з однієї події з метою процесуального тиску на особу. Події розгорталися у стані фізичного болю, стресу та психологічного тиску, що унеможливлює об`єктивну оцінку його поведінки та достовірність складених адміністративних матеріалів. Надані відеозаписи обставин події не мають повного відображення фактичних обставин, послідовності розвитку подій, безперервності, що ставить під сумнів їх достовірність. 
В наданих письмових поясненнях щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, крім вищевказаного, також заначив, що з відеозаписів вбачається, що двоє чоловіків (пізніше йому стало відомо, що це працівники поліції) одразу після зупинки транспортного засобу почали застосовувати до нього фізичну силу, відкрили двері автомобіля та витягнули його назовні, один із працівників поліції виштовхував його ногами, а інший витягував його з транспортного засобу за руку, при цьому він не чинив жодного опору та не намагався втекти. Натомість працівники поліції застосовували до нього інтенсивну та необгрунтовану фізичну силу, що призвело до його тілесних ушкоджень. Тобто саме працівники поліції перевищили службові повноваження. Вважає недоведеною об`єктивну сторону правопорушення за ст. 185 КУпАП, а усі сумніви щодо довденості його вини мають тлумачитися на його користь.
Тому просив закрити провадження за даними адміністративними матеріалами, в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.
Водночас, оглянувши надані суду матеріали, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень підтверджується письмовими доказами у справі, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 671942 від 15.01.2026 та серії ЕПР1 № 566948 від 15.01.2026 та їх копіями; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6512901 від 15.01.2026, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за порушення правил обгону та здійснення обгону на перехресті; копією протоколу АА № 115765 про адміністративне затримання за ст. 185 КУпАП від 14.01.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 14.01.2026 о 21:40 год було затримано у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якої 14.01.2026 було проведено огляд ОСОБА_1 та йому встановлено діагноз: садна, забій м`яких тканин волосистої поверхні голови, забій м`яких тканин нижньої губи, травматичний періодонтит 31, 41 зубів; копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.01.2026; випискою № 1351 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.01.2026; копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.01.2026, якою ОСОБА_1 просив перевірити правомірність дій працівників поліції, які зупинили його поблизу с. Писарівка та повідомили про перевищення швидкості, дістали з авто, внаслідок чого він почав тікати від них і приземлився лобом в асфальт на зустрічній смузі; копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.01.2026, у яких він зазначив, що близько 21:00 год його у м. Немирів почав доганяти автомобіль працівників поліції, він вирішив не зупинятись та продовжив рух на великій швидкості в напрямку м. Вінниці, у с. Писарівка його автомобіль зламався та його почали затримувати працівники поліції, він почав нецензурно виражатись, оскільки він вважав, що зробив правильно, що не зупинився на вимогу працівників поліції, на його думку працівники поліції діяли незаконно. 
Також, судом досліджено додані до адміністративних матеріалів відеозаписи вчинення адміністративних правопорушень, на яких зафіксовано переслідування працівниками поліції на службовому автомобілі автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , неодноразова вимога працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яку було подано за допомогою світових маячків та звукового сигналу, на що ОСОБА_1 не відреагував та продовжив рух, при цьому зафіксовано, що під час руху автомобіль ОСОБА_1 неодноразово порушував дорожню розмітку, виїжджав на зустрічну смугу руху, по якій рухались автомобілі, створюючи аварійну ситуацію, при спробі працівників поліції випередити його автомобіль з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору, змінював напрямок руху в бік службового автомобіля, що змушувало працівників поліції застосовувати екстренне гальмування. Після зупинки транспортного засобу працівники поліції перекрили йому рух та вийшли з службового автомобіля. На вимогу працівників поліції до ОСОБА_1 покинути транспортний засіб водій не реагував, а навпаки, створював фізичний опір, тримався за кермо автомобіля. Під час затримання ОСОБА_1 , який відмовлявся добровільно вийти з автомобіля та поведінка якого не відповідала обставновці, останній поводився агресивно, продовжував чинити фізичний опір на стільки, що його зміушені були утримувати троє поліцейських, та будь-які пояснення такої поведінки ОСОБА_1 відсутні. На відезаписі також зафіксовано пояснення посажира іншого автомобіля, що саме вони викликали поліцію щодо поведінки ОСОБА_1 . Тобто переслідування автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції не було свавільним чи безпідставним, протягом тривалого часу службовий автомобіль подавав йому сигнали для зупинки, але він продовжував рух, порушуючи правила дорожнього руху та створюючи небезпеку як йому, як учаснику дорожнього руху, так і іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі, автомобілю поліцейських.
Так, ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди
Тобто диспозиція ст. 122 КУпАП не є бланкетною та не відсилає до інших нормативно-правових атків, містить перелік порушень Правил дорожнього руху, а тому не передбачає необхідності окремого посилання на пункти ПДР.
З наданих суду відеозаписів вбачається неодноразове порушення водієм дорожньої розмітки, а саме суцільної лінії, виїзд на зустрічну смугу руху при наявності вільної попутної смуги руху, на дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, створення при цьому аварійної ситуації, яка полягала в тому, що водіям зустрічних транспортних засобів та поліцейському автомобілю доводилось змінювати смугу руху для уникнення зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 . 
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Nissan Pathfinder, д.н.з. НОМЕР_1 , неодноразово порушував правила дорожньої розмітки та правила зустрічного роз`їзду транспортних засобів, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині (що передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП), чим створював аварійну ситуацію, а отже, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення, передбачені частинами першою - другою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Ст. 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Та оскільки ОСОБА_1 , розуміючи, що службовий поліцейський автомобіль подає йому сигнали зупинитися, тривалий час не реагував на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, при цьому неодноразово порушуючи правила дорожнього руху, та на вимогу покинути транспортний засіб чинив фізичний опір, внаслідок чого працівники поліції змушені були застосувати примусові заходи для припинення протиправної поведінки та застосувати спеціальні засоби, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено. 
Обставин, що обтяжують його відповідальність, судом також не встановлено. 
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, обставини їх вчинення, дані про його особу, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу, що передбачено санкцією ч. 5 ст. 122 КУпАП, якою встановлена більша санкція, ніж ст. 185 КУпАП. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 665, 60 грн.
Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 280, 283, 294, ч. 5 ст. 122, ст.185 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,
ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ст. 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір, що становить 665, 60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.
Роз`яснити, що згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя: