Дата документу 23.02.2026
Справа № 334/4794/25
Провадження № 2-а/334/2/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
за участю секретаря Мохунь М.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Мульченка Є.О., 
представника відповідача Кравченка О.М.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Запорізькій області, третя особа: поліцейський відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капрала поліції Дробного Іллю Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
14 червня 2025 року, через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Мульченко Євген Вадимович, до Головного управління національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
Позовна заява обґрунтована тим, що постановою поліцейського відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 05.06.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Згідно з оскаржуваною постановою, 05.06.2025 року, о 10.44, позивач керував автомобілем Мазда 3 по вул. Миру у смт Балабіно Запорізького району Запорізької області, будучи позбавленим права керування. 
Зазначену постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, з огляду на те, що причиною зупинки, на думку поліцейського, стало те, що ОСОБА_1 не був пристебнутим ременем безпеки під час руху. Разом з тим, зазначена обставина не підтверджена жодними доказами, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення доказів цього надано не було.
Крім того, про те, що відносно ОСОБА_3 12.02.2025 винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стало відомо лише після того, як про це йому 05.06.2025 року повідомив поліцейський під час зупинки.
Зазначена постанова суду наразі оскаржується у Запорізькому апеляційному суді. Окрім того, під час зупинки 05.06.2025, у ОСОБА_3 посвідчення водія було в наявності, під час складення 10.12.2024 року на останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл не видавався.
Позивач посилається на положення ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи, а також на принцип презумпції невинуватості, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На думку позивача, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, передбачає наявність умисної форми вини, оскільки особа повинна достеменно знати про факт позбавлення її права керування транспортними засобами. Разом з тим, жодних доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про позбавлення його такого права та усвідомлював відповідні правові наслідки, відповідачем не надано.
З огляду на вищевикладене, позивач просить скасувати Постанову ЕНА 4897046 від 05.06.2025 року, складену поліцейським відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Запорізькій області Дробним Іллею Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 25.06.2025 року, провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
01.07.2025 року, від представника відповідача Головного управління національної поліції у Запорізькій області, через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейського Відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капрала поліції Дробного Іллю Михайловича. Відзив обґрунтований тим, що Відповідач зазначає, що 05 червня 2025 року приблизно о 10 год. 44 хв. у смт Балабине Запорізького району Запорізької області інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було виявлено, що водій автомобіля Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не користувався ременем безпеки, чим порушив вимоги підпункту 2.3 «в» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, що стало підставою для зупинки транспортного засобу. Після зупинки транспортного засобу та перевірки документів позивача за інформаційними базами Національної поліції встановлено, що відносно ОСОБА_1 постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2025 року у справі №317/94/25 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідач наголошує, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та Інформаційного порталу Національної поліції зазначена постанова суду набрала законної сили 25.02.2025 року, оскільки протягом десятиденного строку, встановленого КУпАП, апеляційна скарга на неї подана не була. Апеляційну скаргу на вказану постанову подано адвокатом позивача лише 13.06.2025 року, тобто після винесення поліцейським оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4897046 від 05.06.2025 року. Відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі набрання законної сили постановою суду про позбавлення особи права керування транспортними засобами, уповноважений підрозділ поліції зобов`язаний направити такій особі письмове повідомлення про необхідність з`явитися для здачі посвідчення водія. З цією метою, як зазначає відповідач, 23.04.2025 року ГУНП в Запорізькій області на адресу позивача, зазначену в постанові суду, направлено письмове повідомлення про позбавлення його права керування транспортними засобами та обов`язок здати посвідчення водія до Відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Крім того, відповідач вказує, що 05.06.2025 року позивач особисто з`явився до Відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, де співробітником поліції його було повторно повідомлено про позбавлення права керування транспортними засобами та необхідність здати посвідчення водія, однак позивач посвідчення водія не здав. Факт керування позивачем транспортним засобом 05.06.2025 року підтверджується рапортом поліцейського, матеріалами справи та відеозаписом із нагрудної бодікамери поліцейського, який долучено до відзиву. Представник відповідач вважає, що подальше оскарження постанови Запорізького районного суду від 12.02.2025 року у справі № 317/94/25 не впливає на правомірність прийняття постанови серії ЕНА № 4897046 від 05.06.2025 року, оскільки станом на дату її винесення постанова суду про позбавлення права керування транспортними засобами вже набрала законної сили.
11.07.2025 року, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мульченка Є.В., через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник вказав, що в відзиві представником відповідача зазначено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП характеризується умисною формою вини. Таким чином, сторона відповідача цілком погоджується з тим, що особа, яка вчиняє таке правопорушення повинна достеменно знати про те, що вона позбавлена права керування транспортними засобами. Разом з тим, з наданих самим відповідачем доказів убачається про необізнаність позивача у позбавленні його права керування транспортними засобами. Зокрема, долучені відеозаписи містять покази позивача, який пояснює, що він не знав про цю обставину. Долучені до матеріалів справи рапорти також підтверджують позицію позивача. Крім того, вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 317/94/25 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що позивач повідомлення із Запорізького районного суду Запорізької області не отримував, про те, що відносно нього винесено постанову та позбавлено права керування транспортними засобами, повідомлено не було.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 29.07.2025 року, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейського Відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капрала поліції Дробного Іллю Михайловича.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Мульченко Є.О. в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав викладених у позові. 
Представник відповідача Головного управління національної поліції у Запорізькій області Кравченко О.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовної заяви, підтримав позицію викладену у відзиві.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Пояснив, що ним було зупинено автівку під керуванням ОСОБА_1 через те, що він не користувався пасками безпеки та було встановлено, що він позбавлений права керування транспортним засобом. ОСОБА_1 пояснив, що він не знав, що він позбавлений права керування транспортним засобом, він роз`яснив йому право оскаржити вказану постанову, яку відносно нього буде винесено. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи зобов`язані діяти у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України
Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).
Нормами ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Судом встановлено, що 05 червня 2025 року о 11 годині 01 хвилин поліцейським відділу поліції №6 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області капралом поліції Дробним Іллею Михайловчием, відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4897046.
Відповідно до копії вказаної постанови серії ЕНА № 4897046 від 05 червня 2025 року, 05.06.2025 року о 10 год. 44 хв. в Запорізькій області, селищі Балабине, на вулиці Миру, буд. 112, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем марки Мазда 3 з д.н.з. НОМЕР_1 керував обладнаним транспортним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3в України, а також був позбавлений права керування транспортними засобами Запорізький районним судом Запорізької області терміном на 1 рік від 12.02.2025 року, чим порушив п.2.1.а ПДР –керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування. 
Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до п.2.1.а ПДРЮ, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Вважаючи постанову поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, а притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, позивач просив її скасувати та закрити провадження у справі.
Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Із змісту спірної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з керуванням транспортним засобом, будучи позбавленим права керування постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2025 року.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку позивача, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, передбачає наявність умисної форми вини, оскільки особа повинна достеменно знати про факт позбавлення її права керування транспортними засобами. Разом з тим, жодних доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про позбавлення його такого права та усвідомлював відповідні правові наслідки, відповідачем не надано.
Дійсно, як вбачається з наданою позивачем копії Постанови, 12.02.2025 року, суддею Запорізького районного суду Запорізької області було винесено Постанову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Разом з тим, з вказаної Постанови вбачається, що у судовому засіданні під час розгляду справи, ОСОБА_1 не був присутній. 
13.06.2025 року, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2025 року, якою його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При цьому з Постанови Запорізького апеляційного суду від 19.09.2025 року, вбачається, що заявлене ОСОБА_1 в апеляційній скарзі клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягало задоволенню, оскільки останній у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання копії постанови апелянтом, матеріали справи не містять, доводи ОСОБА_1 про те, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався випадково під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції (05.06.2025 року), матеріалами справи не спростовуються. 
Суд звертає увагу, що в рапорті поліцейського СРПП ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 05.06.2026 року, також зазначено, що ОСОБА_1 стверджував, що вперше чує про позбавлення його права керування.
Під час судового розгляду також оглянуто і відеозапис з боді-камер поліцейського, який був долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву. 
З відеозапису вбачається, що під час зупинки ОСОБА_1 дійсно зазначає, що не був обізнаний про позбавлення його права керування, більш того мав при собі посвідчення водія.
Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.
Тимчасове вилучення посвідчення водія здійснюється відповідно до Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
У разі надходження постанови суду про позбавлення водія права керування транспортним засобом, якщо посвідчення водія не вилучено, уповноважена особа відповідного підрозділу поліції у триденний строк надсилає за місцем проживання (перебування) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлення про позбавлення права керування, у якому зазначає реквізити винесеної судом постанови, а також інформацію про необхідність прибуття до підрозділу поліції у визначений строк для здавання посвідчення водія. Якщо водій, посвідчення якого підлягає вилученню, не з`являється протягом місячного строку, дані про серію та номер посвідчення водія вносяться уповноваженою особою підрозділу поліції до автоматизованого обліку.
Суд звертає увагу, що представником відповідача було долучено до відзиву на позовну заяву копію Повідомлення про позбавлення права керування транспортними засобами громадяну ОСОБА_1 , яка при цьому датована 23.04.2024 року (а постанова суду винесена 12.02.2025 року). 
Проте, жодних доказів про те, що вказане повідомлення було направлено за місцем проживання особи, суду не надано. 
Отже, дослідивши вказані обставини в сукупності, суду не було доведено, що ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про позбавлення його права керування транспортними засобами. 
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Таким чином, всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.
З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови серії ЕНА №4897046 від 05.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст.126 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20400 гривень.
Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 484 грн. 50 коп., що підтверджується копією квитанції доданої до матеріалів справи. (а.с.21)
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з Головного управління національної поліції у Запорізькій області на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 484 грн. 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України, ст. ст. 247, 258, 268, 280,288,289,293 КУпАП, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Запорізькій області, третя особа: поліцейський відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капрала поліції Дробного Іллю Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову Серії ЕНА №4897046 від 05.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст.126 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20400 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 грн. 50 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні 50 коп.)
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління національної поліції в Запорізькій області, код ЄДРПОУ 40108688, адреса: 69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Апухтіна Дмитра, буд. 29.

Третя особа: поліцейський відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капрал поліції Дробний Ілля Михайлович, адреса: 69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Апухтіна Дмитра, буд. 29.

Суддя:          Баруліна Т.  Є.