ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28348/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року (суддя Букіна Лілія Євгенівна) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом 1 пункту 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», винесені рішення щодо ОСОБА_1 , а саме: Рішення № 045750033807 від 12.08.2025 та Рішення № 045750033807 від 28.08.2025, скасувати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи всі страхові періоди, набуті ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та призначити виплату пенсії за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом 1 пункту 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 045750033807 від 28.08.2025 та Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 045750033807 від 12.08.2025 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 (з урахуванням фактично зарахованих періодів), включаючи період навчання з 10.11.1987 по 30.06.1992 та у тому числі, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 03.07.1989 по 23.08.1989, з 14.06.1991 по 31.08.1991 та з 18.08.1992 по 29.11.1995. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2025 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим рішенням періодів ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 04.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності ця заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким прийнято рішення № 045750033807 від 12.08.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.07.1989 по 23.08.1989, з 14.06.1991 по 31.08.1991 та з 18.08.1992 по 29.11.1995, оскільки відсутні уточнюючі довідки.
ОСОБА_1 20.08.2025 повторно подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 045750033807 від 28.08.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.
У вказаному рішенні зазначено, що пільговий стаж роботи у ОСОБА_1 відсутній. До загального страхового стажу не враховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , яка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме, на першій (титульній) сторінці відсутня дата заповнення; період навчання з 01.09.197-11.06.1992, згідно з дипломом від 11.06.1992 НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.
Вважаючи протиправним такі рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам сторін в частині не зарахованих періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з підстав, що на титульній сторінці відсутня дата заповнення, суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Станом на час початку ведення трудової книжки позивача (враховуючи, що перший запис трудової книжки виконаний у 1985 році) діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).
Згідно з підпунктами 2.10, 2.11 пункту 2 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
При цьому відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок правильного ведення трудової книжки на адміністрацію підприємства, у зв`язку з чим недотримання відповідного порядку останньою не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового (пільгового) стажу.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказав, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Крім того Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 .
Щодо не зарахованого періоду навчання з 01.09.1987-11.06.1992 згідно з дипломом від 11.06.1992 НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби, суд звертає увагу, що згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 позивач 01.09.1985 зарахований студентом денного відділення до Дніпропетровського гірничого інституту імені Артема; 25.11.1985 - служба в радянській армії; 10.11.1987 відновлений на денному відділенні після служби в радянській армії; 30.06.1992 закінчив інститут. 
Враховуючи, що період з 01.09.1987 по 11.06.1992 підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_1 , при цьому такий період не збігається зі службою в армії, а переривається з цієї підстави, колегія суддів вважає помилковим висновок відповідача про не зарахування такого періоду до стажу позивача.
Також суд апеляційної інстанції вважає неправомірною відмову у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи з 03.07.1989 по 23.08.1989, з 14.06.1991 по 31.08.1991 та з 18.08.1992 по 29.11.1995, оскільки відсутні уточнюючі довідки.
Суд звертає увагу, що згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 позивач: 03.07.1989 прийнятий тимчасово учнем горноробітника підземного на ділянку по ремонту гірських виробіток; 23.08.1989 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики; 14.06.1991 прийнятий учнем горноробітника очисного вибою підземний; 31.08.1991 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики; 18.08.1992 прийнятий гірським майстром підземним з повним робочим днем в шахті; 29.11.1995 звільнений за власним бажанням.
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідачі не ставлять під сумнів приналежність посади позивача, яку останній обіймав у період з 03.07.1989 по 23.08.1989, з 14.06.1991 по 31.08.1991 та з 18.08.1992 по 29.11.1995 до списку професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, проте зазначають, що пільговий стаж має підтверджуватися документами про атестацію робочих місць та уточнюючими довідками.
Такі обставини не спростовуються відповідачем у поданій апеляційній скарзі, проте апелянт заперечує проти задоволення позовних вимог у цій частині з огляду на відсутність уточнюючих довідок. Також зауважує про відсутність документів про атестацію робочих місць.
Суд апеляційної інстанції повторно зазначає, що згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, законодавство вимагає надати уточнюючі довідки у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
У цій справі записами трудової книжки НОМЕР_1 підтверджено період роботи позивача з 03.07.1989 по 23.08.1989, з 14.06.1991 по 31.08.1991 та з 18.08.1992 по 29.11.1995, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а тому відповідач, не зазначивши обґрунтовані підстави для необхідності подання уточнюючих довідок, протиправно не зарахував спірний період роботи до пільгового стажу позивача.
Апеляційна скарга також не містить обґрунтованих доводів та підстав, за яких позивачу не зараховано спірний період до пільгового стажу. 
Щодо зауважень відповідача в частині не проведення атестації робочого місця, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення такої атестації.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а дійшла правового висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» – «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у справі). Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року в адміністративній справі № 160/28348/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з 19 березня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 19 березня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова