УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4194/25 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О. Г. 
Категорія  105  Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б., 
суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,
за участю секретаря Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/4149/25 за заявою ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: Коростенська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Нест Груп", за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Вітровчака Віктора Анатолійовича, на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Івашкевич О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року відкрито провадження у справі №761/17443/19 за її позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.
Будучи достеменно обізнаним про свої боргові зобов`язання та наявність вказаного судового спору, ОСОБА_6 5 серпня 2019 року уклав зі своїм сином ОСОБА_2 договори дарування належних йому земельних ділянок, на підставі яких останній набув право власності на земельну ділянку, площею 1,7098 га ( кадастровий номер 1822381400:07:000:0004), а також земельну ділянку, площею 1,341 га ( кадастровий номер 1822381400:06:000:0008), які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області. 
Заявниця вказує, що оскільки вказані договори дарування були укладені з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника, вона змушена була звернутися до суду з позовом про визнання цих угод фраудаторними .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2025 року зазначені договори дарування визнано недійсними та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на ці земельні ділянки.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 2 червня 2025 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, - про відмову у задоволенні даних позовних вимог.
Рішення в частині визнання недійсними вказаних договорів дарування земельних ділянок залишене без змін.
Таким чином, рішення суду першої інстанції набрало законної сили та 30 червня 2025 року реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки було анульовано й власником цього нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.
ОСОБА_1 вказує, що вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. із письмовою претензією до спадкоємців боржника. 5 травня 2021 року приватним нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 .
Заявниця вказує, що станом на 4 жовтня 2023 року відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього не видавалися.
Наголошує на тому, що з дня відкриття спадщини минуло більше чотирьох років, спадкоємці майна ОСОБА_6 відсутні, органами місцевого самоврядування не вживалися заходи щодо визнання спадщини відумерлою.
Таким чином, будучи кредитором спадкодавця, вона вправі ставити питання про визнання спадщини відумерлою.
Враховуючи вищезазначене, просила визнати відумерлою спадщину у вигляді права померлого ОСОБА_6 на земельну ділянку , площею1,7098 га ( кадастровий номер 1822381400:07:000:0004), а також земельну ділянку, площею 1,341 га ( кадастровий номер 1822381400:06:000:0008), які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області.
Також просила передати право власності на вказані земельні ділянки територіальній громаді міста Коростень Житомирської області в особі Коростенської міської ради.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4 листопада 2025 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_5 .
Заяву ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник заявниці – адвокат Вітровчак В.А., просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ця справа розглядається в порядку окремого провадження , а не у позовному, оскільки у даному випадку відсутній спір про право, відтак суд не міг залучати до участі у справі інших осіб, які не є спадкоємцями.
При вирішенні даного питання суд взяв до уваги заяву ОСОБА_5 , який стверджує, що вказані земельні ділянки були передані йому як стягувачу у виконавчому провадженні, боржником у якому є ОСОБА_7 . Останній, у свою чергу, отримав ці земельні ділянки від ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу, на підставі постанови про передачу майна стягувачу від 25 липня 2019 року у виконавчому провадженні №5646813.
Вказує, що заявниця заперечувала з приводу залучення ОСОБА_5 до участі у справі, оскільки у цьому провадженні відсутній спір про право, а саме спір про спадкове право, адже земельні ділянки належать ОСОБА_6 , спадщина після смерті якого не прийнята жодним зі спадкоємців.
Наголошує на тому, що факт неприйняття спадщини родичами померлого є підставою для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.
Звертаючись до суду із заявою про залучення до участі у даній справі, ОСОБА_5 не надав жодного доказу того, що він має будь-яке речове право на вказані земельні ділянки. Сам лише факт подання такої заяви не є достатньою підставою стверджувати про наявність спору про право, оскільки ОСОБА_5 не має право на спадкування після смерті ОСОБА_6 .
Суду не надано жодного доказу того, що ОСОБА_7 набув право власності на земельні ділянки, які увійшли до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 . Відтак, у ОСОБА_5 не існує та не може існувати права власності на ці земельні ділянки.
Стверджує, що у даному випадку не існує спору про право, оскільки відсутні жодні судові провадження з приводу цих земельних ділянок. ОСОБА_5 не входить до кола спадкоємців ОСОБА_6 , відтак не може бути стороною у справі. 
Заявницею надано доказ того, що жоден зі спадкоємців ОСОБА_6 не прийняв спадщину, отже є правові підстави для визнання її відумерлою для того, щоб уся спадщина, включаючи борги спадкодавця, була передана територіальній громаді. ОСОБА_5 , вважаючи себе кредитором, не був позбавлений можливості пред`явити свої вимоги у порядку та строки, передбачені чинним законодавством.
Заявниця є єдиною особою, в якої виник спір щодо вказаних земельних ділянок, яка є кредитором спадкодавця та яка оспорила в судовому порядку договори дарування цих земельних ділянок з тією метою, щоб вказане нерухоме майно знову було повернуто у власність боржнику.
Протягом тривалого часу ні ОСОБА_7 , ані ОСОБА_5 , який не набув жодного речового права на ці земельні ділянки, не вчиняли дій щодо вказаного нерухомого майна.
Стверджує, що суд безпідставно залучив ОСОБА_5 до участі у справі в якості заінтересованої особи, оскільки справа про визнання спадщини відумерлою розглядається в порядку окремого провадження за умови, що відсутній спір про право на спадщину.
В судовому засіданні представник заявниці – адвокат Мазкун А.А., підтримав апеляційну скаргу.
ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій просив залучити його до участі у справі в якості заінтересованої особи з тих підстав, що земельна ділянка, площею1,7098 га ( кадастровий номер 1822381400:07:000:0004), а також земельна ділянка, площею 1,341 га (кадастровий номер 1822381400:06:000:0008), які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області, були передані йому як стягувачу в межах виконавчого провадження від боржника ОСОБА_7 . Останній, у свою чергу, отримав ці земельні ділянки в рахунок погашення боргу від ОСОБА_6 на підставі постанови виконавця про передачу майна стягувачу.
На підтвердження цих обставин надав суду копію виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 13 жовтня 2017 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 заборгованості за агентським договором у сумі 3348800 грн. та штрафу у розмірі 3000000 грн. 
Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В.
В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем 25 липня 2019 року винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме: земельної ділянки, площею1,7098 га ( кадастровий номер 1822381400:07:000:0004), а також земельної ділянки, площею 1,341 га (кадастровий номер 1822381400:06:000:0008), які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області.
Окрім того, 22 травня 2017 року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики у розмірі 273203 грн. 22 коп., а також 54214 грн. 77 коп. неустойки.
Зазначений виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Богунському ВДВС міста Житомир ГТУЮ.
Також до матеріалів справи долучено копію заяви представника ОСОБА_7 , в якій він просив державного виконавця вирішити питання про звернення стягнення на вказані земельні ділянки в рахунок погашення боргу у межах цього виконавчого провадження.
Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_7 володіє зазначеними земельними ділянками, проте не оформив право власності на дане нерухоме майно.
На підставі вказаної заяви в.о. начальника Богунського ВДВС звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира ві 1 лютого 2021 року у задоволенні зазначеного подання відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року ухвалу суду першої інстанції змінено шляхом викладення її мотивувальної частини у редакції постанови апеляційного суду.
Врахувавши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_5 інтересу у цій справі, оскільки порушені у заяві про визнання спадщини відумерлою питання стосуються земельних ділянок, право на які оспорюються вказаною особою.
Таким чином, суд першої інстанції зазначив про те, що між заявницею та заінтересованими особами, зокрема, ОСОБА_2 , а також ОСОБА_5 виник спір про право на земельні ділянки, площею 1,7098 га (кадастровий номер 1822381400:07:000:0004), та площею 1,341 га (кадастровий номер 1822381400:06:000:0008), який може бути вирішений лише у порядку позовного провадження.
За таких обставин, суд залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
Так, за правилами частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провдження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За загальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Частиною першою статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.
Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини ( частина друга статті 1277 ЦК України).
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 1277 ЦК України спадщина, визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням.
Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.
Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.
Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини ( стаття 337 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. 
При цьому, законодавець не кваліфікує набуття територіальною громадою права на відумерлу спадщину як спадкування, а територіальну громаду, у цьому випадку, як спадкоємця.
Спадкоємці мають право на спадкування, натомість територіальній громаді належить публічний обов`язок. Тобто територіальна громада має виконати публічний обов`язок, а не здійснити цивільне право чи інтерес, які в неї відсутні.
Публічний обов`язок територіальної громади виникає за наявності сукупності юридичних фактів ( у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття; спливу одного року з часу відкриття спадщини).
В ухвалі Верховного Суду від 31 березня 2025 року у справі №539/362/23 зазначено, що : «по своїй суті набуття територіальною громадою права на відумерлу спадщину є специфічним різновидом правонаступництва, адже воно зумовлює не тільки набуття прав ( «актив»), але й обов`язків ( « пасив»)».
У цій ухвалі Верховний Суд також зазначив, що: « при визначенні складу пасиву і виду обов`язків, що включаються до нього основним критерієм має слугувати те, чи не є такі обов`язки особистими і не припинилися внаслідок смерті особи. До майнових обов`язків, що включаються до пасиву, відносяться як ті, які мають договірну сутність (зокрема, сплатити певну грошову суму, виконати роботу, надати послуги, передати річ), так і недоговірну (наприклад, сплата винагороди по публічній обіцянці); при виконанні обов`язків територіальною громадою законодавець встановив межу їх виконання. Такою межею виступає вартість майна набутого територіальною громадою як відумерлої спадщини. Це і не дивно, адже такі обов`язки є боргами особи, яка померла, і виникли внаслідок його діяльності, завдяки чому мають відшкодовуватися саме з його майна, що набувається територіальною громадою як відумерла спадщина». 
Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, ОСОБА_1 наголошувала на тому, що вона є кредитором спадкодавця й має намір задовольнити свої вимоги після визнання спадщини відумерлою.
Особливістю розгляду справ про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є безспірність заявлених вимог, відсутність сторін з протилежними інтересами та неможливість застосування інститутів позовного провадження.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 641/683/23 (провадження № 61-15387св23)).
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що оскільки цивільним законодавством не передбачено жодних переваг чи пріоритетів для кредиторів спадкодавця, визнання спадщини відумерлою беззаперечно сприятиме реалізації прав усіх кредиторів спадкодавця. 
У справі, яка переглядається, заявниця посилається на відсутність спадкоємців майна ОСОБА_6 , які прийняли спадщину. Метою звернення до суду з даною заявою є не вирішення спору про право на спадщину, а визнання її відумерлою.
Отже, на цьому етапі спір про нерухоме майно не вирішується, відтак відсутні підстави вважати, що у даному випадку має місце спір про право.
На цій стадії розгляду суд не вправі надавати правову оцінку доводам учасників справи щодо правомірності набуття права власності чи будь-якого іншого речового права на вказані земельні ділянки, у тому числі й висловлювати думку стосовно того, наскільки обгрунтованими є посилання ОСОБА_5 на наявність у нього потенційного інтересу що цього нерухомого майна, а також юридичного зв`язку між його інтересами та інтересами заявниці у межах розгляду даної справи.
Варто наголосити на тому, що ОСОБА_5 не є спадкоємцем майна ОСОБА_6 , а має статус кредитора у іншому виконавчому провадженні, та його твердження про те, що на вказані земельні ділянки буде звернуто стягнення в рахунок погашення боргу ОСОБА_7 , не свідчить про виникнення спору про право під час вирішення питання щодо визнання спадщини відумерлою.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов передчасного висновку про те , що розгляд цієї справи перебуває у юридичному зв`язку між інтересами заявниці та ОСОБА_5 , й помилково залишив заяву без розгляду у зв`язку з існуванням спору про право.
Таким чином, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вітровчака Віктора Анатолійовича, задовольнити.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4 листопада 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанвои складений 9 квітня 2026 року.