ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року	справа № 380/25351/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянувши в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправним пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.01.2025 № 142 за фактом порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 4.6 та 4.9 Розділу 4 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, абз. 12,13 п. 2.2 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.03.2021 № 80, абз. 1, 8 п. 16 Положення про юридичну службу Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.05.2016 № 259 помічником командира частини з правової робити військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 лейтенантом юстиції ОСОБА_1 , що виявилось у неналежному виконанні службових обов`язків, недотриманні вимог чинного законодавства в частині подання відзиву на позовну заяву, апеляційної та касаційної скарг, халатному відношенні до виконання обов`язків, незабезпечення оскарження рішень суду, прийнятих не на користь військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , неякісній організації претензійно-позовної роботи та незабезпеченні належного представництва інтересів військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 в суді, помічника командира частини з правової робити військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 лейтенанта юстиції ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 скасувати протиправним пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.01.2025 № 142 за фактом порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 4.6 та 4.9 Розділу 4 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, абз. 12,13 п. 2.2 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.03.2021 № 80, абз. 1, 8 п. 16 Положення про юридичну службу Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.05.2016 № 259 помічником командира частини з правової робити військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 лейтенантом юстиції ОСОБА_1 , що виявилось у неналежному виконанні службових обов`язків, недотриманні вимог чинного законодавства в частині подання відзиву на позовну заяву, апеляційної та касаційної скарг, халатному відношенні до виконання обов`язків, незабезпечення оскарження рішень суду, прийнятих не на користь військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , неякісній організації претензійно-позовної роботи та незабезпеченні належного представництва інтересів військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 в суді, помічника командира частини з правової робити військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 лейтенанта юстиції ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити колишньому помічнику командира батальйону з правової роботи ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_2 грошове забезпечення, утримане на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.02.2025 № 35;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді про попередження про неповну службову відповідність на помічника командира батальйону з правової роботи молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 № 1503/31371;
- зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 визначено головуючого – суддю Кисильова О.Й.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. 
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 разом із відзивом на позовну заяву надати суду належним чином завірені документи, які слугували підставою для прийняття спірного наказу, а також докази вручення чи ознайомлення ОСОБА_1 із наказом від 26.01.2025 № 142. 
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджену до Львівського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Розпорядженням керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року №7/р призначено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи № 380/25351/25.
За результатами проведення повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 року визначено головуючого – суддю Кухар Н.А.
Ухвалою від 30.01.2016 прийнято справу до провадження.
Ухвалою від 16.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - залишено без руху.
Ухвалою від 26.03.2026 клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із цим позовом. Продовжено розгляд справи №380/25351/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду – відмовлено.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що проходив військову службу з 27.02.2022 за контрактом з 21.12.2023 на посадах осіб офіцерського складу у складі військової частини НОМЕР_1 . Притягнення його до дисциплінарної відповідальності вважає протиправним, так як не було висновку юридичної служби вищого рівня, а саме військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), службове розслідування проведене без участі його безпосереднього начальника, а саме командира військової частини НОМЕР_2 . Крім того, щомісячна відомість оперативного обліку здійснення самопредставництва, представництва в судах військової частини НОМЕР_2 за листопад 2024 року, яка надійшла до військової частини НОМЕР_1 11.12.2024 від військової частини НОМЕР_2 (11.12.2024 вихідний № 4016), підготовлена та подана не ним, а тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира батальйону з правової роботи старшим солдатом ОСОБА_3 , який під час його відсутності виконував такі обов`язки. Щодо неподання відзивів на позовні заяви, та апеляційних скарг на рішення судів, які прийняті не на користь військової частини НОМЕР_2 зазначає, що на час надання пояснень, комісія якій доручено проведення службового розслідування, його не ознайомила із рапортом помічника командира частини з правової роботи – начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_4 , який зареєстрований 15.12.2024 за вхідним № 34460, що став підставою для проведення службового розслідування, у зв`язку з цим йому невідомо, про які саме номери справ малось на увазі. Просить позов задовольнити.
Відповідач подав відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 не було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, адже перед притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності було проведено службове розслідування, яке з`ясувало всі обставини справи та ступінь вини Позивача. При цьому, звертає увагу суду на те, що відповідно до п.22 “Положення про юридичну службу Міністерства оборони України”, на який посилається Позивач, як на підставу нібито протиправності оскаржуваного наказу та нібито перевищення дисциплінарної влади командиром військової частини НОМЕР_1 , накладення дисциплінарного стягнення на посадових осіб юридичної служби здійснюється командиром з урахуванням висновків юридичної служби вищого рівня. ОСОБА_1 займав посаду помічника командира військової частини з правової роботи військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . Своєю чергою військова частина НОМЕР_2 по своїй суті була окремим батальйоном військової частини НОМЕР_1 , в результаті чого, юридичною службою вищого рівня для Позивача є саме юридична служба військової частини НОМЕР_1 , і дана обставина достовірно відома ОСОБА_1 та підтверджується матеріалами справи, зокрема поданням Позивачем звітності до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , тощо. Висновки юридичної служби вищого рівня наявні в матеріалах службового розслідування та відображені в поясненнях від 08.01.2025 помічника командира частини з правової роботи-начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_5 , старшого офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_6 . ОСОБА_1 здійснював представництво у судах із порушенням вимог положень Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 проходив військову службу з 27.02.2022 за контрактом, з 21.12.2023 на посадах осіб офіцерського складу у складі військової частини НОМЕР_1 . 
23.12.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1986 “Про призначення службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків” відповідно до якого призначено службове розслідування на підставі рапорту помічника командира частини з правової роботи -начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_5 від 15.12.2024, яким повідомлено про ознаки неналежного виконання службових обов`язків помічником командира частини з правової роботи військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_1 в частині здійснення представництва в судах військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .
18.01.2025 складено акт службового розслідування.
26.01.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №142 «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків» відповідно до якого:
- Службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2024 №1986 Про призначення службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків” вважати завершеним.
- Факт неналежного виконання службових обов`язків помічником командира частини з правової роботи військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 лейтенантом юстиції ОСОБА_1 -вважати встановленим.
- За порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 4.6 та 4.9 Розділу 4 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, абзаців 12,13 пункту 2.2 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30 березня 2021 року № 80, абзаців 1, 8 пункту 16 Положення про юридичну службу Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16.05.2016 № 259, помічником командира частини з правової роботи військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 лейтенантом юстиції ОСОБА_1 , що виявилось у неналежному виконанні службових обов`язків, недотриманні вимог чинного законодавства в частині подання відзиву на позовну заяву, апеляційної та касаційної скарг, халатному відношенні до виконання обов`язків, незабезпечення оскарження рішень суду, прийнятих не на користь військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , неякісній організації претензійно-позовної роботи та незабезпеченні належного представництва інтересів військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 в суді, помічника командира частини з правової роботи військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 лейтенанта юстиції ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення “ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ”. 
Позивач вважає такий наказ протиправний, оскаржив його до суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Законом України від 25.03.1992 року № 2232 XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) визначено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. 
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII). 
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону Закон № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Статтею 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно правовими актами. 
Відповідно до статті 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. 
Згідно зі статтею 7 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.
Статтею 8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан. 
Згідно з статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. 
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
За статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. 
Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). 
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. 
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення. 
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів). 
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. 
Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608). 
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. 
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). 
Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування. 
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 608). 
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №608). 
Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Порядку №608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. 
Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. 
Пунктом 1 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно з пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. 
До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Позивач в позові вказую, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування, так як проведено без участі його безпосереднього начальника, а саме командира військової частини НОМЕР_2 .
Представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.12.2024 №1986 “Про призначення службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків” командиру військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 наказано до 30.12.2024 забезпечити надання комісії документів необхідних для проведення службового розслідування. Забезпечивши надання документів для проведення службового розслідування командир військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 фактично взяв участь у проведенні службового розслідування, що повністю узгоджується з абзацом 2 пункту 12 розділу ІІІ Порядку №608.
Суд зазначає, що лише факт обізнаності безпосереднього начальника про проведення службового розслідування щодо дій його підлеглого ніяким чином не сприяє до активних дій начальника та не залучає його до процесу проведення розслідування. Факт обізнаності не є тотожним до поняття «участі», оскільки «обізнаність» може мати пасивний, незаінтересований, та навіть, байдужий характер.
Позивач зазначає, що командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_7 під час накладення дисциплінарного стягнення перевищив межі своєї дисциплінарної влади, так як порушив до п.22 Положення про юридичну службу Міністерства оборони України, яке затверджене наказом Міністра Оборони України від 16.05.2016 №259 «Питання юридичної служби Міністерства оборони України» відповідно до якого притягнення до відповідальності посадових осіб юридичної служби за невиконання (неналежне виконання) обов`язків визначених відповідно до цього Положення, здійснюється командиром (начальником) керівником із урахуванням висновку юридичної служби вищого рівня. 
Як встановлено судом ОСОБА_1 займав посаду помічника командира військової частини з правової роботи військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_2 є окремим батальйоном військової частини НОМЕР_1 , в результаті чого, юридичною службою вищого рівня для Позивача є саме юридична служба військової частини НОМЕР_1 .
Помічник командира частини з правової роботи - начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітан юстиції ОСОБА_5 , який ініціював проведення службового розслідування, у поясненнях зазначив, що «вказане свідчить про халатне відношення молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_1 до виконання обов`язків військової служби».
Враховуючи вказане, з врахуванням того, що суть переважає над формою, суд розцінює наведене як висновок юридичної служби вищого рівня, тому покликання позивача на відсутність висновку є необгрунтованими.
Позивач зазначає, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про неналежне виконання позивачем службових обов`язків, недотримання вимог чинного законодавства в частині подання відзиву на позовну заяву, апеляційної та касаційної скарг, халатне відношення до виконання обов`язків, незабезпечення оскарження рішень суду, прийнятих не на користь військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , неякісній організації претензійно-позовної роботи та незабезпеченні належного представництва інтересів військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 в суді.
Судом встановлено, що в розділі 3 Акту службового розслідування зазначено, що до військової частини НОМЕР_1 надійшла телеграма від військової частини НОМЕР_2 від 11.12.2024 №4016, до якої було долучено щомісячну відомість оперативного обліку здійснення самопредставництва, представництва в судах військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 за листопад 2024 року. За результатами аналізу поданої звітності було виявлено, що у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 представництво у судах здійснюється із порушенням вимог положень Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, зокрема:
- у справі № 500/2274/24 відзиву на позовну заяву подано не було;
- у справі № 500/2000/24 відзиву на позовну заяву подано не було. За результатами розгляду справи рішенням суду від 10.07.2024 позовні вимоги Позивача були задоволені повністю, таким чином рішення прийняте не на користь військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ;
- у справі № 320/32127/24 відзиву на позовну заяву подано не було. Крім того, дана судова справа не облікована у зазначеній відомості;
- у справах № 500/668/24, № 500/1183/24, № 500/747/24, № 500/2000/24 рішення суду прийняті не на користь військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , проте апеляційних скарг на зазначені рішення суду військовою частиною НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 подано не було;
- у справах № 500/6069/23 та № 500/7727/23 рішення суду було прийнято не на користь військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 було подано апеляційні скарги, проте без дотримання вимог, встановлених процесуальним законодавством України. Зокрема, дані апеляційні скарги були подані без сплати судового збору, у зв`язку з чим такі були повернені військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .
У військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 наявні судові справи, які не зазначені в поданому звіті (500/5569/24), що призводить до невірного ведення обліку та приховування дійсного стану справ.
Позивач у позовні заяві вказує номери справ, по яких було подано відзиви на позова, однак по справах №№ 500/2274/24, 500/2000/24, 320/32127/24, які зазначені в акті службового розслідування, відзиви не подавались. 
З приводу неподачі апеляційних скарг на рішення по справах №№500/668/24, 500/1183/24, 500/747/24 жодних пояснень позивач не зазначає. 
З приводу подачі апеляційних скарг по справах 500/6069/23, 500/7727/23 без сплати судового збору позивач вказує, що він неодноразово доповідав помічнику командира частини з правової роботи – начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітану юстиції ОСОБА_8 . Однак до сьогоднішнього часу ситуація щодо несплати судового збору при поданні апеляційних скарг військовою частиною НОМЕР_2 не вирішена.
Відповідно до пункту 4.9 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, юридична служба або особа, уповноважена на здійснення самопредставництва, представництва, за подання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом і у зв`язку з нововиявленими обставинами та інших процесуальних документів, здійснює розрахунок розміру ставки судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір" та подає рапорт з доданою заявкою на ім`я керівника структурного підрозділу Міноборони та Генерального штабу, командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації), підприємства, який у свою чергу невідкладно зобов`язує фінансову (фінансово-економічну) службу здійснити оплату судового збору.
Позивачем не долучено ні під час службового розслідування, ні до матеріалів справи письмових доказів щодо подачі вказаних документів для сплати судового збору, отже, пояснення позивача в цій частині є необгрунтованими.
Щодо подання щомісячної відомості оперативного обліку здійснення самопредставництва, представництва в судах військової частини НОМЕР_2 за листопад 2024 року, яка надійшла до військової частини НОМЕР_1 11.12.2024 від військової частини НОМЕР_2 позивач зазначає, що така відомість підготовлена та подана не ним, а тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира батальйону з правової роботи старшим солдатом ОСОБА_3 , який під час його відсутності виконував такі обов`язки. В період з 28.11. по 07.12.2024 позивач перебував у відпустці. 
Відповідач вказує, що старший солдат ОСОБА_3 з 15.11.2024 по 27.11.2024, та з 07.12.2024 року не виконував обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи. 11.12.2024 старший солдат ОСОБА_9 , займаючи посаду діловода технічної частини, підготував супровідний лист (вих.№ 4016 від 11.12.2024) та надіслав до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 щомісячну відомість оперативного обліку здійснення самопредставництва, представництва в судах військової частини НОМЕР_2 за листопад 2024, яку підготував ОСОБА_1 .
Судом досліджено відомість оперативного обліку здійснення самопредставництва, представництва в судах військової частини НОМЕР_2 станом на 30.11.2024 та встановлено, що позивач зазначений як особа, що виготовила таку звітність.
Відповідно до п.4.6 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень визначено, що для належного самопредставництва, представництва особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи (самопредставництво), або уповноважені представники в судах зобов`язані готувати та подавати звітність щодо здійснення самопредставництва, представництва за формами та в порядку, визначеними цією Інструкцією.
Так як, до обов`язків позивача віднесено подачу такої звітності та станом на день її подачі позивач знаходився на роботі, позивач зазначений як особа, що виготовила таку звітність суд вважає необгрунтованими пояснення позивача в цій частині. 
Решта доводів та аргументів сторін висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18 сформулював загальні підходи до оцінки та значення правової процедури у процесі притягнення до відповідальності посадових осіб. Так, у цій постанові Суд визначив, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Суд наголосив, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи. Принципи правової процедури вже стали універсальними через рішення Європейського суду з прав людини і поширюються як на процесуальне судочинство, так і на правові процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень під час прийняття відповідних актів стосовно прав, свобод та законних інтересів людини.
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 1640/3394/18 Верховний Суд указав, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Також Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення, адже в іншому випадку не буде забезпечено дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що порушення правової процедури не може вплинути на правильність рішення.
З аналізу норм Дисциплінарного статуту вбачається, що вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний військовослужбовцем проступок є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини, попередня поведінка порушника, а однією із обставин, які потрібно довести, є вина особи в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування, і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування. (Постанова ВС України від 30.04.2024 у справі № 420/17256/22).
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача суд зазначає, що факт порушення позивачем вищевказаних норм законодавства України та підзаконних нормативно-правових актів доведено під час судового розгляду. 
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку відмову у задоволенні позову.
За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Кухар Наталія Андріївна