Дата документу 23.03.2026	Справа № 554/17955/25	
 	Провадження № 2/554/1129/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Черняєвої Т.М.,
за участі секретаря Кравченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в результаті скоєння злочину,- 

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в результаті скоєння злочину, в якій прохала стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 500000 грн.
В обґрунтування позову вказала, що згідно вироку Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 18.04.2023 p. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено на 7 років позбавлення волі.
Згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 17.11.2025 р. по справі №554/7097/20 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області задоволено. Апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката Листопад О.В. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково. Вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 18.04.2023 р. щодо ОСОБА_2 - скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок яким ОСОБА_2 призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 9 років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_2 обраховувати із 17.11.2025 р. взявши ОСОБА_2 під варту в залі суду. В іншій частині вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 18.04.2023 р. залишено без змін.
Судом встановлено, що 04.05.2020 р. приблизно о 23:00 год. ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 під час вживання спиртних напоїв за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 перебував у збудженому стані, будучи агресивно налаштованим через програш ОСОБА_3 у грі, взяв ніж, яким раптово та цілеспрямовано завдав ОСОБА_3 зверху в низ удар в ліву ділянку підключичної області тулуба останнього. Внаслідок чого спричинив ОСОБА_3 тяжке тілесне ушкодження, а саме: сліпе проникаюче колото-різане ушкодження лівої підключичної області з ушкодженням внутрішніх органів, в якому рана шкіри лівої підключичної області переходить в раньовий канал, пошкоджуючи на своєму шляху підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини, проникає в ліву плевральну порожнину, де ушкоджує пристінкову плевру, верхню долю лівої легені по передній поверхні де сліпо закінчується, які утворились від дії колючо-ріжучим предметом, що спричинило 14.05.2020 р. смерть останнього, яка настала від гострої крововтрати, яка розвинулась від цих тілесних ушкоджень.
Цивільного позову у кримінальному провадженні заявлено не було.
Позивач зазначила, що по даному кримінальному провадженню її було визнано потерпілою стороною. Загиблий ОСОБА_3 є її єдиним сином. Тому в результаті його загибелі вона, як мати зазнала моральних страждань. Внаслідок цього у неї змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вона понесла значне потрясіння, що змусило докладати додаткових зусиль для нормалізації її життя. Із врахуванням засади розумності, виваженості й справедливості позивач оцінює розмір моральної шкоди в сумі - 500000 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.01.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави суду від 03.03.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяв, клопотань до суду не подавав. Право надати відзив на позовну заяву відповідач не реалізував.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ураховуючи викладене, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно із ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76 - 79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що Вироком Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 18.04.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Згідно вироку суду, 04 травня 2020 року, близько 23:00 год., обвинувачений ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 , вживали спиртні напої за адресою АДРЕСА_1 . Внаслідок вжитих спиртних напоїв перебували у збудженому стані, виявляючи агресивну налаштованість, яка обумовлена програшем ОСОБА_3 у грі (вид та характер якої не встановлено) .
ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, тобто маючи умисел на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю за наслідками свого діяння, що охоплювало в тому числі і протиправне спричинення смерті від нанесених тілесних ушкоджень, узяв ніж, яким раптово та цілеспрямовано завдав ОСОБА_3 зверху-вниз удар в ліву ділянку підключичної області тулуба останнього.
Внаслідок вищевказаних дій, які пов`язані із застосуванням фізичного насильства, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 600 та № 600 - а від 15.06.2020 р., ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 сліпе проникаюче колото-різане ушкодження лівої підключичної області з ушкодженням внутрішніх органів, в якому рана шкіри лівої підключичної області переходить в раньовий канал, пошкоджуючи на своєму шляху підшкірно-жирову клітковину, м`які тканини, проникає в ліву плевральну порожнину, де ушкоджує пристінкову плевру, верхню долю лівої легені по передній поверхні, де сліпо закінчується, які утворились від дії колючо-ріжучим предметом, що відповідно до «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.95 кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя в момент його заподіяння, що спричинило ОСОБА_3 смерть останнього, яка настала від гострої крововтрати, яка розвинулась від цих тілесних ушкоджень, що мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті.
Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.
Згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 17.11.2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області задоволено. Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Листопад О.В. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково.
Вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 18 квітня 2023 року щодо  ОСОБА_2 скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_2 призначено покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_2 обраховувати з 17.11.2025, взявши ОСОБА_2 під варту в залі суду. В іншій частині вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 18 квітня 2023 року залишено без змін.
Відповідно до вимог п.п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.
В силу ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Вирок Полтавського апеляційного суду від 17.11.2025 року набрав законної сили, а тому, обставини вчинення злочину відповідачем та його наслідки суд вважає встановленими та такими, що не підлягають доказуванню.
Відповідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Так, відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 12.05.1999 року, ОСОБА_1 є його матір`ю.
Згідно Свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 16.05.2020 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Частиною 1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16,1168 ЦК України).
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).
Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 . Позивачка подала цивільний позов до засудженого ОСОБА_2 , в якому моральну шкоду, завдану їй злочином оцінює в 500000 грн.
Розмір завданої моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок загибелі її єдиного сина, вона як мати зазнала моральних страждань, у неї був порушений та змінився нормальний спосіб життя, вона понесла значне потрясіння, що змусило її докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя.
Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачці безсумнівно заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала душевних страждань внаслідок смерті її сина.
Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Згідно з п.9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди, яка триватиме протягом усього життя ОСОБА_1 , є безсумнівним.
Таким чином, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача та вимушені зміни звичного способу життя ОСОБА_4 . При цьому, суд враховує ступінь вини відповідача, обставини, за яких вчинено злочин, негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок смерті її сина, а також, принцип справедливості та розумності та приходить до висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 5000 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 23, 1167, 1168, 1177, 1188 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76 - 79, 81, 82, 89, 141, 263 - 265, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в результаті скоєння злочину - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну злочином у розмірі 500 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5000 грн. 

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя Т.М. Черняєва