Справа №345/742/26 
Провадження № 2-о/345/60/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02.03.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючої судді  Кардаш О.І.
за участю секретаря судового засідання  Боднар Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку спрощеного провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою. Заяву мотивує тим, що 19.02.1999 року виконавчим комітетом Калуської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого відділ приватизації державного житла виконкому Калуської міської ради посвідчив, що квартира АДРЕСА_1 належить заявнику на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини. 
Разом із тим під час оформлення та видачі зазначеного свідоцтва про право власності на житло посадовою особою органу була допущена технічна орфографічна помилка у написанні прізвища заявника. А саме у тексті свідоцтва його прізвище зазначено як “ ОСОБА_3 ”, тоді як правильне написання його прізвища відповідно до паспортних та інших офіційних документів - “ ОСОБА_4 ”. Заявник зазначає, що на момент видачі згаданого свідоцтва про право власності Заявник був малолітньою дитиною віком 12 років, а тому об`єктивно не міг виявити допущену помилку. В подальшому і дотепер, помилка не була виявлена, так як із нерухомим майном не вчинялось ніяких реєстраційних дій, свідоцтво про право власності не пред`являлось ні до органів державної влади та/чи місцевого самоврядування та/чи іншим посадовим особам, тому не було підстав для сумнівів щодо правильності правовстановлюючого документу.
Лише згодом, коли заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Калуської міської ради з метою проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, йому було відмовлено у здійсненні реєстраційних дій, у зв`язку із розбіжністю в написання прізвища. Допущена помилка має виключно технічний та орфографічний характер, полягає у неправильному відтворення м`якого знака в прізвищі заявника та виникла не з його вини. Самостійно усунути допущену у правовстановлюючому документі помилку в адміністративному порядку заявник не має можливості, оскільки орган приватизації, який видавав свідоцтво про право власності на житло від 19.02.1999 року, фактично припинив здійснення відповідних повноважень. Тому заявник змушений звернутися до суду та просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 19.02.1999 року, виданого виконавчим комітетом Калуської міської ради, зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №40 за реєстровим номером 2815/28 від 28.03.1999 року.
В прохальній частині заяви заявник просить розгляд справи провести без його участі. Заяву про встановлення факту підтримує.
Представник заявника адвокат Долинка О.А. подав до суду заяву у якій просить справу розглянути у їхній відсутності, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити (а.с.27). 
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення даної справи покладається на розсуд суду (а.с.23-25).
Заінтересована особа ОСОБА_2 подала до суду пояснення по справі згідно яких просить їх взяти до уваги, не заперечує проти задоволення заяви, окрім того судове засідання провести у її відсутності (а.с.26). 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.02.1999 року виконавчим комітетом Калуської міської ради, відділ приватизації державного житла виконкому Калуської міської ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_6 . Зазначена в цьому свідоцтві квартира зареєстрована в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації а праві приватної власності за зазначеними в цьому свідоцтві громадянами та записана в реєстрову книгу №40 за реєстровим номером 2815/28 від 28.03.1999 року (а.с.20-22).
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Калуської міської ради від 27.11.2025 року №82073822 ОСОБА_6  відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що виявлено суперечності між даними, вказаними у правовстановлюючому документі та даних паспорту заявника (згідно даних паспорту громадянина України – ОСОБА_1 , згідно даних свідоцтва про право власності від 19.02.1999 року - ОСОБА_6 ).
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 правильне прізвище НОМЕР_2 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13). Аналогічно в посвідченні водія, свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 18.12.1986 року (а.с.14,15), прізвище заявника зазначено саме як « ОСОБА_4 ».
Пунктом 12 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, а також пояснення заявника, викладені в заяві, свідчать про те, що при видачі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.1999 року виконавчим комітетом Калуської міської ради було допущено орфографічну помилку у написанні прізвища заявника, а саме зазначено « ОСОБА_3 », замість правильного « ОСОБА_4 ». 
За таких обставин суд приходить до висновку, що вищевказане свідоцтво про право власності від 19.02.1999року належить заявнику ОСОБА_1 .
Встановлення факту приналежності свідоцтва про право власності породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявник немає, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 України, 
У Х В А Л И В:
Заяву задовольнити.
Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло від 19.02.1999 року, видане виконавчим комітетом Калуської міської ради, зареєстроване в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу №40 за реєстровим номером 2815/28 від 28.03.1999 року, на ім`я " ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ", належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя :