Справа № 739/2476/23
Провадження № 2/739/268/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року          м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Чепурка В.В.,
за участі: 
секретаря судового засідання – Лукаш Н.Я.,
представника позивача – Костюченка В.К., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням та відшкодування за період тимчасової непрацездатності,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 28 листопада 2023 року заявив у рамках кримінального провадження №12022270320000259 цивільний позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ) про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, відшкодування за період тимчасової втрати працездатності та шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності на загальну суму 170 698 грн. 71 коп. і до ОСОБА_2 , яка особи, винуватця ДТП, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження, про відшкодування моральної шкоди в розмірі 400 000 грн. 00 коп.
Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року вказаний цивільний позов був задоволений, з МТСБУ стягнуто на користь позивача в якості відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, відшкодування за період тимчасової втрати працездатності та шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності на загальну суму 170 698 грн. 71 коп., з ОСОБА_2 стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 375 000 грн. 00 коп.
Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року вказаний вище вирок суду було скасовано в частині стягнення з МТСБУ на користь позивача витрати на лікування в розмірі 25 460 грн. 00 коп. та відшкодування за період тимчасової втрати працездатності в розмірі 24 638 грн. 17 коп. і в цій частині призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті оскаржене судове рішення залишено без змін.
Зі змісту позову вбачається, що розмір відшкодування витрат на лікування, визначений позивачем виходячи з положень статті 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон України № 3720-IX), як 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлено на дату настання страхового випадку за кожен день лікування, протягом 114 днів, а розмір відшкодування за період тимчасової втрати працездатності відповідно до положень статті 25 вказаного Закону у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати за період з 07 жовтня 2022 року по 28 грудня 2023 року.
У ході судового розгляду представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути на користь позивача з МТСБУ на відшкодування витрат на лікування 18 090 грн. 00 коп. та на відшкодування за період тимчасової втрати працездатності у розмірі 17 722 грн. 58 коп., яку мотивує тим, що позивач перебував на лікуванні з 07 жовтня по 28 грудня 2022 року, до встановлення стійкої втрати працездатності, і він має право на відшкодування за період тимчасової втрати працездатності з 07 жовтня по 28 грудня 2022 року.
Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з позивача на свою користь судові витрати у розмірі 2 000 грн. 00 коп. Відзив мотивований тим, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження, сталася з вини ОСОБА_2 , який і має відповідати за завдану шкоду. Також зазначається, що підтверджений період лікування позивача становить лише 38 днів і лише за цей період він має право на відповідні виплати. Крім того вказується, що потерпілий до МТСБУ не було надано належним чином завірених документів, що підтверджували б витрати на лікування.
Також представником відповідача було подано заяву про поворот виконання рішення суду, в частині коштів у сумі 50 098 грн. 17 коп., які були сплачені позивачу на виконання скасованого вироку суду.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав, вказаних у позовній заяві, з урахування заяви про зменшення позовних вимог.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, при цьому подав відзив на позов.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка повернулася до суду у зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України третя особа вважається належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду. При цьому останній заяв по суті справи та про розгляд справи без його участі до суду не подав. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заяви та клопотання учасників справи
Інших заяв та клопотань від позивача, відповідача та третьої особи не надходило.
Процесуальні дії у справі
Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_2 було задоволено цивільний позов до МТСБУ та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року було скасовано в частині стягнення з МТСБУ на користь позивача витрат на лікування в розмірі 25 460 грн. 00 коп. та відшкодування за період тимчасової втрати працездатності в розмірі 24 638 грн. 71 коп. і в цій частині призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті оскаржене судове рішення залишено без змін.
Ухвалою суду від 09 січня 2026 року справу за позовом до МТСБУ про стягнення витрат на лікування та відшкодування за період тимчасової втрати працездатності прийнято до провадження і призначено її судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року до участі у справі за клопотання представника відповідача залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_2 частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, при цьому ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробування, з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК України (а.с. 27-33)
Вказаним вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 07 жовтня 2022 року о 07 год. 57 хв. він, керуючи автомобілем ВАЗ 111830 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Губернській в напрямку площі Князя Ігоря в місті Новгород-Сіверський Чернігівської області, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з метою заїзду на стоянку, що знаходиться напроти будинку 24 по вулиці Губернській в місті Новгород-Сіверський Чернігівської області, виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, де здійснив зіткнення з мотоциклом Viper MX200F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла Viper MX200F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, що включає рани лівої нижньої кінцівки, носа та тилу правої кисті; закритий уламковий перелом середньої третини лівої стегнової кістки, відкритий перелом верхньої третини обох кісток лівої гомілки, забої обох легень, закриту черепно-мозкову травму з переломом кісток носу, правої виличної кістки, кісток склепіння і основи черепа справа, забоєм головного мозку важкого ступеню, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, яка відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №65 від 24 квітня 2023 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня з ознакою небезпеки для життя. У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться в прямому причинному зв`язку з її наслідками. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року та постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року вказаний вирок в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України залишено без змін (а.с. 34-42).
Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вироком суду від 03 червня 2025 року підтверджується факт заподіяння позивачу внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом ВАЗ 111830 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної травми, що включає рани лівої нижньої кінцівки, носа та тилу правої кисті; закритий уламковий перелом середньої третини лівої стегнової кістки, відкритий перелом верхньої третини обох кісток лівої гомілки, забої обох легень, закриту черепно-мозкову травму з переломом кісток носу, правої виличної кістки, кісток склепіння і основи черепа справа, забоєм головного мозку важкого ступеню, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки.
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у період з 07 жовтня по 14 листопада 2022 року під час якого переніс численні оперативні втручання, зокрема 10 жовтня 2022 року некрсеквестректомію і резекцію кісток гомілки лівої сторони, 11 жовтня 2022 року ампутацію нижньої кінцівки на рівні гомілки, 14 жовтня 2022 року ампутацію нижньої кінцівки на рівні стегна та загалом з 07 жовтня по 29 листопада 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська обласна лікарня», що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого №13752 та №16185 (а.с. 9-12, 92).
24 січня 2023 року позивач пройшов огляд медико-соціальної експертної комісії, якою йому безстроково встановлено другу групу інвалідності з 28 грудня 2022 року в зв`язку із загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату (а.с 93).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. 
Частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 
Статею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01 липня 2004 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Закон України №1961-ІV) було передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Згідно пункту 24.1 статті 24 Закону України №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Пунктом 24.2. статті 24 Закону України №1961-ІV визначалося, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
Відповідно до частини 24.3. статті 24 Закону України №1961-ІV якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.
Частиною першою статті 25 Закону України №1961-ІV передбачалося, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:
для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;
Згідно частини другої статті 25 Закону України №1961-ІV якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.
Пунктом 39.1 статті 39 Закону України №1961-ІV визначалося, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Статтею 41 Закону України №1961-ІV визначався перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій. 
Так, згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
В даній справі встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , здоров`ю потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно шкоду, у зв`язку з чим останній проходив стаціонарне лікування в період з 07 жовтня по 29 листопада 2022 року.
При цьому, під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 судом було встановлено, що ОСОБА_2 , як власник транспортного засобу, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У зв`язку з цим саме на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, пов`язану з його лікуванням та шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою ним працездатності за період з 07 жовтня по 29 листопада 2022 року, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. 
Представником у заяві про зменшення позовних вимог наведено розрахунок розміру шкоди, пов`язаної з лікування ОСОБА_1 за період 07 жовтня по 28 грудня 2022 року, яка визначена у 18 090 грн. 00 коп. та розрахунок шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 за період з 07 жовтня по 28 грудня 2022 року, яка визначена у 17 722 грн. 58 коп. 
Оскільки наданими представником позивача доказами підтверджується факт перебування позивача на лікуванні в період з 07 жовтня по 29 листопада 2022 року, при цьому документів про здійснення витрат на лікування не надано, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування, шкоди, пов`язаної з лікування за 54 дні в розмірі 12 060 грн. 00 коп. (6 700 грн. 00 коп. х 1/30 х 54 дні).
При цьому суд погоджується з розміром відшкодування, визначеного представником позивача за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, за період з 07 жовтня 2022 року по день встановлення стійкої втрати позивачем працездатності, тобто по 28 грудня 2022 року в розмірі 17 722 грн. 58 коп., оскільки у вказаний період позивач був непрацездатним.
Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 07 жовтня 2022 року, позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим проходив лікування в період з 07 жовтня по 29 листопада 2022 року, при цьому винний у ДТП ОСОБА_2 , як власник транспортного засобу, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з МТСБУ на користь позивача в якості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікування 12 060 грн. 00 коп. та в якості відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності 17 722 грн. 58 коп., а загалом на суму 29 782 грн. 58 коп. (12 060 грн. 00 коп. + 17 722 грн. 58 коп.). Відповідно позов, з урахування заяви представника позивача про зменшення позовних вимог, підлягає задоволенню частково.
Судові витрати
Позивачем у справі судові витрати не здійснювалися, при цьому представником відповідача заявлено про здійснення судових витрат на надання професійно правничої допомоги на суму 2 000 грн. 00 коп.
З цього приводу суд зазначає, що пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволення частково, у разі підтвердження відповідних судових витрат, відповідач має право на їх стягнення з позивача пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, тобто у розмірі 336 грн. 75 коп. (35 812 грн. 58 коп. - 29 782 грн. 58 коп.) х 2 000 грн. 00 коп. / 35 812 грн. 58 коп.).
Як вбачається, представник позивача у позовній заяві зазначено про здійснення судових витрат у розмірі 2 000 грн. 00 на надання правничої допомоги, на підтвердження чого надано копію договору від 12 жовтня 2021 року, на підставі якого така допомога надавалася, з додатковими угодами.
Водночас, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджували б оплату відповідачем професійної правничої допомоги на суму 2 000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача на користь позивача в компенсації витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, відсутні.

Поворот виконання
Представником відповідача подано заяву про поворот виконання вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року, яким, серед іншого, було задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та з МТСБУ на користь останнього стягнуто витрати на лікування в розмірі 25 460 грн. 00 коп. та відшкодування за період тимчасової втрати працездатності в розмірі 24 638 грн. 71 коп., а загалом стягнуто 50 098 грн. 17 коп. (25 460 грн. 00 коп. + 24 638 грн. 17 коп.).
Як вбачається, вказаний вище вирок суду скасований постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року, при цьому в частині стягнення вказаних витрат справу було повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції.
За результатами нового розгляду встановлено, що позивач має право на відшкодування МТСБУ шкоди, пов`язаної з лікування 12 060 грн. 00 коп. та в якості відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності 17 722 грн. 58 коп., а загалом на суму 29 782 грн. 58 коп..
Згідно пункту 4 частини другої статті 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Оскільки позовні вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікування та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності підлягають задоволенню в меншому розмірі, ніж вони були задоволені вироком суду від 03 червня 2025 року, суд вважає за необхідне здійснити поворот виконання на су в порядку повороту виконання стягнути з позивача на користь відповідача 20 315 грн. 59 коп. (50 098 грн. 17 коп. – 29 782 грн. 58 коп.).
На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354, 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення витрат на лікування та відшкодування за період тимчасової непрацездатності - задовольнити частково.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування витрат на лікування та відшкодування за період тимчасової непрацездатності 29 782 (двадцять дев`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 58 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
В порядку повороту виконання вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 20 315 (двадцять тисяч триста п`ятнадцять) гривень 59 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ЄДРПОУ – 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8.
Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя           В.В. Чепурко