Справа № 753/9653/25 
Провадження № 2/487/1128/26 

Р І Ш Е Н Н Я
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

16 квітня 2026 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участі секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ: 
12.05.2026 року ТОВ «Селфі Кредит» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 57600 грн. та судового збору 2422,00 грн., витрат на правничу допомогу 11140,00 грн. 
В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що що 25.05.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем  ОСОБА_1 було укладено договір №1852978 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого позивач надає позичальнику кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач всупереч умовам кредитного договору позики зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму кредиту та проценти не повернув. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57600,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42600,00 грн. заборгованість за процентами; 5000,00 грн. штрафні санкції. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року матеріали справи передано на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2025 року матеріали справи передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва. 07.01.2026 року матеріали справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 07.01.2026 року між суддями визначеного головуючим суддею суддю Гаврасієнко В.О.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 січня 2026 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник ТОВ  Селфі Кредит" Жевега К.В. в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася.
Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 25.07.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику № 1650893 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписаний останнім електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Р145. Відповідно до умов договору Товариство надало позичальнику кредит у сумі 10000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою 9089,90 % річних та стандартною процентною ставкою 1,5% річних. 
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 10.04.2025.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1650893 від 25.07.2024 року у позичальника наявна заборгованість у розмірі 57600,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42600,00 грн. заборгованість за процентами; 5000,00 грн. штрафні санкції. 
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19, від 04.12.2023 року у справі № 212/10457/21.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором, зокрема заборгованості по тілу кредиту в сумі 10000,00 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 42600,00 грн.
Щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 5000,00 грн. суд зауважує, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 5000,00 грн.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 52600,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 10000,00 грн.; заборгованість по відсотках 42600,00 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 211,76 грн. (2422,40 грн. х52600,00 грн. / 57600,00 грн. = 2 211,76 грн.).
Щодо стягнення з відповідача на користь витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання правової допомоги від 10.03.2025 року, укладений між АО «СВК Партнерс» та ТОВ «Селфі Кредит»; платіжну інструкцію № 14043 від 28.04.2025 року; акт № б/н приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги; рахунок на оплату №146 від 22.04.2025.
У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4 000,00 грн., який на думку суду є об`єктивним та співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15-16, 509, 525-526, 530, 625-626, 628, 633, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, 
у х в а л и в:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» заборгованість за кредитним договором № 1650893 від 25.07.2024 в розмірі 52600,00 грн, яка складається з 10000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 42600,00 грн заборгованості за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» суму сплаченого судового збору у розмірі 2211,76 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом міста Полтави за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1А, код ЄДРПОУ: 43979069;
Відповідач  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 16.04.2026.
Суддя В.О. Гаврасієнко