ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/702/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

секретар судового засідання (за доручення головуючої судді): Романенко Д.С.;
за участю представників сторін:
від Миколаївської міської ради - не з`явився;
від Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп”- не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп”
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 (повний текст рішення складено 21.11.2025)
у справі №915/702/25
за позовом Миколаївської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп”
про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 686 985, 56 грн,
(суддя першої інстанції Олейняш Е.М., дата та місце ухвалення рішення: 11.09.2025, Господарський суд Миколаївської області, м. Миколаїв),

У травні 2025 року Миколаївська міська рада (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” (далі - Відповідач) кошти в сумі 686985,56 грн заборгованості з орендної плати з 01.03.2021 по 30.05.2024 за користування земельною ділянкою площею 2 983 кв.м з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1.
В обґрунтування позову Позивач зазначав, що з 16.04.2014 ТОВ “Профіт-Груп” набуло речове право власності на нерухоме майно за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, будинок 2/1, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 загальною площею 2 983 кв.м.
Отже, з 16.04.2014 по теперішній час орендарем земельної ділянки площею 2 983 кв.м з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007, на якій розташований нежитловий об`єкт нерухомого майна, є Відповідач, який не в повному обсязі сплачував кошти до міського бюджету за користування нею.
Позивач зазначав, що до нового власника нерухомого майна (Відповідача) в силу ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі" автоматично перейшло право оренди земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача та обов`язок зі сплати орендної плати за землю. Невнесення змін до Договору оренди землі, на які розташована відчужена нерухомість, не звільняє нового власника (Відповідача) від обов`язку сплачувати орендну плати.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” на користь Миколаївської міської ради 686985,56 грн заборгованості з орендної плати з 01.03.2021 по 30.05.2024 за користування земельною ділянкою площею 2 983 кв.м з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 та 10 304, 78 грн витрат по сплаті судового збору.
У своєму рішенні суд дійшов висновку, що Відповідач в порушення умов Договору оренди землі № 6121 від 08.12.2008 та норм чинного законодавства не виконав належно взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендних платежів, у зв`язку з чим суд зазначив, що у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем за Договором оренди землі в сумі 686985,56 грн. Розрахунок орендної плати виконано позивачем арифметично правильно, виходячи з розміру орендної плати, передбаченої умовами п. 4.2 Договору (3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки), та з урахуванням зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Судом також перевірено та встановлено, що коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки правильно застосовано Позивачем кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки. 
Щодо строку позовної давності, то, керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України, п. 12, 19 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що строк позовної давності за вимогами про стягнення орендної плати за період 01.03.2021 - 01.05.2022 не пропущено, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності в даній справі (ст. 267 Цивільного кодексу України).
Не погоджуючись з таким рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 по справі №915/702/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Миколаївській міській раді у задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” заборгованості з орендної плати у розмірі 686 985, 56 грн в повному обсязі.
Апелянт вважає, що розрахунок заборгованості складено на підставі неактуального витягу із технічної документації про нормативну грошову.
Відповідач вважає, що витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути підставою для нарахування орендної плати лише за попередні періоди, а не за майбутні.
На переконання Апелянта, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості з орендної плати за спірний період, оскільки Миколаївська міська рада не надала актуального витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки або відповідну довідку на момент звернення до суду. Із розрахунку Позивача неможливо встановити чи правильними є застосовані ним: функціональне призначення, коефіцієнти та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені у якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати, заявленої до стягнення.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/702/25. 
12.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/702/25. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25.
29.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Миколаївської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Миколаївська міська рада вважає рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі № 915/702/25 законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з додержанням норм процесуального права та вірним застосування норм матеріального права, а подану апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Позивач звертає увагу суду, що базова вартість земель міста Миколаєва в період з 01.01.2020 по теперішній час не змінювалась, та як результат, не змінювалась і нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 загальною площею 2983 кв.м. 
На переконання Позивача, доводи апеляційної скарги ТОВ “Профіт-Груп” не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність підстав для задоволення позову Миколаївської міської ради, викладених в оскаржуваному рішенні.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 на 02.03.2026 року о 11-30 год.
02.03.2026 у судове засідання представники Сторін не з`явився. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
При цьому, 02.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” надійшло клопотання про розгляд справи буз участі представника.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, враховуючи клопотання Відповідача про розгляд справи без участі представника, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників Сторін, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу та відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївської міської ради від 30.11.2007 №18/33 ТОВ “Торгівельний дім “Купецький” було передано в оренду на 20 років земельну загальною площею 2 983 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по вул. Наваринській, 2/1.
На підставі вищевказаного рішення 15.07.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгівельний дім “Купецький” (орендар) було укладено Договір оренди землі № 6121, відповідно до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 30.11.2007 за №18/33 передає, а ТОВ “Торговий дім “Купецький” приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування виробничих будівель і споруд по вул. Наваринській, 2/1 (Центральний район) (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 2.1 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 983 кв.м , у тому числі 1 687 кв.м під капітальною забудовою, 96 кв.м під спорудами, 78 кв.м під тимчасовою забудовою, 1 122 кв.м під проїздами, проходами, площадками без права передачі її в суборенду.
Згідно з п. 2.2 Договору на земельній ділянці знаходяться споруди, які належать ТОВ “Торгівельний дім “Купецький”.
Відповідно до п. 2.3 Договору земельна ділянка передається в оренду без будівель, споруд та інших об`єктів.
Згідно з п. 3.1 Договору останній діє протягом 20 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору письмово звернутись до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди.
Відповідно до п. 4.1 Договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що розмір орендної плати:
Річна орендна плата за земельну ділянку (2 983 кв.м ) встановлюється у розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки, де: нормативна грошова оцінка земельної ділянки (2 983 кв.м) (з урахуванням коефіцієнту щорічної індексації 1, 028) на час укладання цього договору становить 1958071,03 грн.
Виходячи з цього розмір орендної плати за рік за цим Договором на момент його укладення складає: 58 742, 13 грн.
Відповідно до п. 4.3 Договору розмір нормативної грошової оцінки не сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства й інших нормативних документів. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.
Пунктом 4.4 Договору визначено термін і порядок внесення орендної плати за землю:
- орендна плата вноситься орендарем за період з 30.11.2007 до 1 числа місяця, наступного за тим, у якому відбулася реєстрація договору одноразовим внеском, а далі щомісячно з розрахунку щомісяця як 1/12 від розміру річної орендної плати (якщо термін оренди менше місяця, розмір орендної плати встановлюється пропорційно строку користування землею у місяці) протягом 30 днів місяця, наступного за звітним на рахунки, зазначені в договорі.
Відповідно до п. 4.6 Договору умови цього договору про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді договору про зміни, що буде невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 5.1 Договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування виробничих будівель та споруд. 
Цільове призначення земельної ділянки - землі іншого комерційного призначення (п.5.2 Договору).
Відповідно до п.п. "в" п. 9.1 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з п.п. "д", "к" п. 9.4 Договору орендар зобов`язаний:
- своєчасно вносити орендну плату;
- у разі відчуження усіх будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, наданій в оренду, орендар може звернутися до міської ради з клопотанням дострокового розірвання договору, при цьому він зобов`язаний повідомити нового власника про необхідність переоформлення на себе правових документів на землю. Договір оренди буде достроково розірваний з ініціативи орендаря з дати укладення договору оренди землі між міською радою та новим власником споруд.
Відповідно до п. 12.1 Договору всі зміни та/або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді договору про зміни, що буде невід`ємною частиною цього договору. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку. 
Згідно з п. 12.2 Договору дія договору припиняється у разі:
- закінчення строку, на який його було укладено;
- придбання орендарем земельної ділянки у власність;
- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
- ліквідації юридичної особи-орендаря.
Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 12.6 Договору розірвання цього договору не потребує укладення додаткової угоди. Договір вважається розірваним з дати прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інша дата не встановлена рішенням.
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 14.1 Договору)
Згідно з п. 14.5 Договору невід`ємними частинами договору є: план земельної ділянки; акт про перенесення меж земельної ділянки на місцевість; план відведення земельної ділянки; акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.
Договір зареєстрований в Миколаївській регіональній філії ДП “Центр ДЗК”, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 08.12.2008 за №040800101374.
Договір зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі 08.12.2008 за № 6121.
Доказів визнання недійсним або припинення (в т.ч. розірвання) Договору суду матеріали справи не містять. 
На виконання умов Договору орендодавець Миколаївська міська рада передала, а орендар ТОВ "Торговий дім "Купецький" прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, про між сторонами підписано Акт приймання-передачі від 08.12.2008.
Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.03.2025 право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2983 га з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 за адресою м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 зареєстровано за Миколаївською міською радою. 
Суб`єкт речового права ТОВ ТД "Купецький".
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 368147671 від 01.03.2024) право власності на нежитловий об`єкт за адресою м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 зареєстровано за ТОВ “Профіт-Груп” 03.07.2014 (номер запису 6400617) на підставі свідоцтва про право власності № 2450585 від 21.07.2014. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 387732448101. 
Опис об`єкта: основне літ А-2 загальною площею 1 844, 7 кв.м, основне літ. Б загальною площею 212, 0 кв.м, основне літ. Е загальною площею 19, 0 кв.м, основне літ. Г загальною площею 36, 4 кв.м, основне літ. Д загальною площею 5, 6 кв.м, сараї літ. Ж, І, К, Л, вбиральня літ. З, навіси літ. О, М, споруди 8, І, огорожа 9, 10.
Рішенням Миколаївської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва" від 10.07.2019 № 52/18:
1) затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва (додається) (пункт 1 рішення);
2) дане рішення набирає чинності 01.01.2020 (пункт 2 рішення);
3) рекомендовано територіальним органам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у м. Миколаєві, відповідно до ст.23 Закону України “Про оцінку земель”, забезпечити своєчасну видачу витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок (пункт 4 рішення);
4) з дня введення в дію цього рішення рекомендувати власникам земельних ділянок, користувачам та орендарям земельних ділянок комунальної власності м. Миколаєва, відповідно до положень ст. 286.2 Податкового кодексу України та ст. 5, 13 Закону України “Про оцінку земель”:
- замовити через департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради або електронні сервіси Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та отримати витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затверджену цим рішенням;
- надати копії цих витягів до територіальних органів Державної фіскальної служби України у Миколаївській області та управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради.
Рекомендовано територіальним органам Державної фіскальної служби України у м. Миколаєві:
- здійснювати контроль за поданням податкових декларацій з плати за землю власниками, користувачами та орендарями земельних ділянок на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затверджену цим рішенням;
- забезпечити нарахування земельного податку та орендної плати за земельні ділянки на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затверджену цим рішенням;
Рішення органу місцевого самоврядування розміщено на офіційному сайті Миколаївської міської ради https://mkrada.gov.ua/documents/32020.html.
Відповідно до інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік – 1,703; 1997 рік – 1,059; 1998 рік – 1,006; 1999 рік – 1,127; 2000 рік – 1,182; 2001 рік – 1,02; 2005 рік – 1,035; 2007 рік – 1,028; 2008 рік – 1,152; 2009 рік – 1,059; 2010 рік – 1,0; 2011 рік – 1,0; 2012 рік – 1,0; 2013 рік – 1,0; 2014 рік – 1,249; 2015 рік – 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік – 1,0; 2018 рік – 1,0; 2019 рік – 1,0; 2020 рік – 1,0; 2021 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік – 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).
Вищевказана інформація розміщена на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/.
Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.01.2020 № 1319/205-20 (дата формування витягу 28.01.2020) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м складає 12262157,82 грн. 
Відповідно до інформації № 3037/5/14-29-04-02-07 від 19.03.2024 Головного управління ДПС у Миколаївській області за даними інформаційної системи ДПС згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ТОВ “Профіт-Груп” самостійно задекларував річну суму земельного податку за земельну ділянку площею 2 983 м.кв. за період 2021-2024 рік на загальну суму 271 745, 72 грн, а саме: 
- 102 184, 70 грн за період з 01.03.2021 по 31.12.2021 (річна сума орендної плати 122 621, 58 грн);
- 20 627, 35 грн за 2022 рік (річна сума орендної плати 112 420, 02 грн);
- 126 847, 75 грн за 2023 рік (річна сума орендної плати 129 282, 92 грн);
- 22 085, 92 грн за період з 01.01.2024 по 19.03.2024 (річна сума орендної плати 135876,25 грн).
Згідно ІКП сплата ТОВ “Профіт-Груп” з орендної плати з юридичних осіб за вказаний період відсутня. 
Станом на 19.03.2024 рік за ТОВ “Профіт-Груп” податковий борг з земельного податку з юридичних осіб відсутній. 
28.10.2024 Позивач звернувся з листом № 19421/02.02.01-22/12/3/24 від 25.10.2024 до Відповідача, в якому повідомив останнього, що розмір збитків та безпідставно збережені кошти (неодержаної орендної плати) за безоплатне використання земельної ділянки у період 01.03.2021 по 30.05.2024 становить 686985,56 грн та просив сплатити суму нарахованої орендної плати. 
В листі Позивач зазначав, що рішенням Миколаївської міської ради від 30.05.2024 №33/193 прийнято рішення внести зміни до Договору оренди землі від 08.12.2008 № 6121 щодо зміни сторони орендаря по договору з ТОВ “Торгівельний дім “Купецький” на ТОВ “Профіт-Груп. До цього часу Договір про зміни не укладено. 
Факт отримання 09.11.2024 Відповідачем листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Отже, несплата Відповідачем 686985,56 грн заборгованості з орендної плати з 01.03.2021 по 30.05.2024 за користування земельною ділянкою площею 2 983 кв.м з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 слугували підставою звернення Позивача до суду з відповідним позовом.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” на користь Миколаївської міської ради 686985,56 грн заборгованості з орендної плати з 01.03.2021 по 30.05.2024 за користування земельною ділянкою площею 2 983 кв.м з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 та 10 304, 78 грн витрат по сплаті судового збору.
Як зазначалось раніше, не погодившись з таким рішенням, Відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка ґрунтується на тому, що розрахунок заборгованості складено Позивачем на підставі неактуального витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, в зв`язку з чим Апелянт вважає, що витяг може бути підставою для нарахування орендної плати лише за попередні періоди, а не за майбутні, тобто Позивачем, на думку Апелянта, не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості з орендної плати за спірний період. 
Судова колегія звертає увагу, що відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно з ч. 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції від 04.06.2008) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України “Про оренду землі” орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. 
Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Отже, договір оренди землі є договором, за яким у сторін виникають обов`язки щодо його виконання: в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до статті 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
За приписами статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Положеннями частини 5 статті 16 та частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з ч. 1-3 ст. 21 Закону України “Про оренду землі” (в редакції від 13.02.2021) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. 
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України “Про оренду землі” орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі. 
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України “Про оренду землі” орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ст. 377 Цивільного України (в редакції від 01.06.2014) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції від 05.12.2013) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно з ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 11.08.2013) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відповідно до ст. 125, ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції від 05.12.2013) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (п. 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, п. 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що у нормах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, а також і в інших положеннях законодавства фактично закріплений принцип "superficies solo cedit" - збудоване на поверхні слідує за нею, який є одним із основоположних принципів земельного, а також цивільного законодавства (узгоджується із постановами від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 13.02.2021) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції від 25.02.2021) орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).
Згідно з п. 288.1, п. 288.2, п. 288.4, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, і платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 Розділу XII Податкового кодексу.
Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України та ч. 1 ст. 13 Закону України “Про оцінку земель” для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, яка являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України “Про оцінку земель”).
Згідно з абз. 1-3 ст.13 Закону України "Про оцінку земель" (в редакції від 17.10.2019) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:
- розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;
- розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Відповідно до абз. 1 п. 271.2 ст. 272 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (частина перша статті 13 Закону № 1378-IV). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає приписам частини другої статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.
Для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. При цьому законодавцем визначено нижню (а в деяких випадках і верхню) граничну межу ставки орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі. Так, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення ставки або розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу була не меншою розміру земельного податку, встановленого для земель сільськогосподарського призначення, й трикратного розміру земельного податку - для інших категорій земель (до 01 квітня 2014 року), та 3 % нормативної грошової оцінки (з 01 квітня 2014 року). Нарахування сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних ДЗК та з використанням нормативної грошової оцінки земельних ділянок, визначеної у встановленому порядку (п. 45 постанови КАС ВС від 19.12.2024 у справі № 560/853/20).
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель", є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.
При цьому власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Так, технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункт 71).
Верховний Суд у постановах від 12.06.2019 у справі №922/902/18, від 08.08.2019 у справі №922/1276/18, від 01.10.2019 у справі №922/2082/18, від 06.11.2019 у справі №922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Зважаючи на викладене, як положення Податкового кодексу України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.
З огляду на те, що земельне законодавство і Податковий кодекс України не обмежують можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98- 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20).
Відповідно до приписів п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року.
Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Хоча природа, як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 Податкового кодексу України).
За загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 161-XIV (індексується лише орендна плата) (п. 134-135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 925/457/23).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Отже, за змістом вказаних норм, для визначення суми податкових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель. Відповідно до законодавства, вона проводиться раз у 5-7 років, а для визначення поточних зобов`язань необхідно проіндексувати її на коефіцієнт індексації, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. При цьому, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки (постанова палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ВС від 18.12.2019 №804/937/16 (К/9901/38469/18).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначаються щорічно). Визначальним є те, що саме закон встановлює, що кумулятивне застосування коефіцієнту індексації починається з дати проведення нормативної грошової оцінки. А враховуючи, що нормативна грошова оцінка проводиться раз на 5-7 років, то щорічно, після її проведення, при визначенні бази оподаткування, будуть враховуватись всі коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи від дати проведення нормативної грошової оцінки (постанова палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ВС від 18.12.2019 №804/937/16 (К/9901/38469/18)).
Як встановлено судовою колегією раніше, 15.07.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгівельний дім “Купецький” (орендар) було укладено Договір оренди землі № 6121, відповідно до умов якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 2983 кв. м. для обслуговування виробничих будівель і споруд по вул. Наваринській, 2/1 (Центральний район) (п. 1.1, п. 2.1, п. 5.1 Договору). Строк дії договору: 20 років з дати державної реєстрації (п. 3.1 Договору), тобто до 08.12.2028.
На земельній ділянці з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007, площею 2983 кв. м. за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1, яка перебувала в оренді у ТОВ "Торгівельний дім "Купецький" на підставі Договору оренди землі № 6121 від 15.07.2008, розташований об`єкт нерухомого майна.
У матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним або припинення (в т.ч. розірвання) Договору оренди землі.
В подальшому нерухоме майно було відчужено. Так, ТОВ “Профіт-Груп” 03.07.2014 набув право власності на об`єкт нерухомого майна – нежитловий об`єкт, загальною площею 1844,7 кв. м. за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 (нежитлова будівля), яке (право) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В силу приписів ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі" після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припинився щодо відчужувача, однак діяв на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набув також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Тобто, заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбулась автоматично, в силу прямої норми закону.
Враховуючи викладене, у ТОВ "Профіт-Груп" в силу ст. 21 Закону України "Про оренду землі" та умов Договору оренди землі № 6121 виник обов`язок зі сплати орендної плати у порядку та строки, передбачені умовами Договору (п. 4.1 - п. 4.4, п.п. "д" п. 9.4 Договору). 
Позивачем нараховано відповідачу 686985,56 грн - орендної плати за період користування земельною ділянкою з 01.03.2021 по 30.05.2024.
Так, відповідно п. 4.2 Договору передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку (2 983 кв.м ) встановлюється у розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки, а п. 4.3 Договору передбачено, що розмір нормативної грошової оцінки не сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства й інших нормативних документів. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.
Рішенням Миколаївської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва" від 10.07.2019 № 52/18, яке набрало чинності 01.01.2020, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва, яке (рішення) є обов`язковим до виконання на відповідній території.
Із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.01.2020 № 1319/205-20 (дата формування витягу 28.01.2020) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м складає 12262157,82 грн. 
Судова колегія звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів зміни базової вартості земель міста Миколаєва в період з 01.01.2020 по теперішній час та, як наслідок, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 загальною площею 2983 кв.м.
При цьому, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формується на певну дату (дата звернення заявника про отримання витягу) та може визначати дані про оцінку земельної ділянки як на момент його видачі, так і за попередній період за умови, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Крім того, чинним законодавством також не заборонено використання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого на певну дату, й під час розрахунку земельного податку або орендної плати за земельну ділянку на наступні періоди (після видачі витягу) за умови, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки не змінювалась та враховано коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Судова колегія звертає увагу, що долучений до матеріалів справи витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 28.01.2020 № 1319/0/205-20 є належним та допустимим доказом у даній справі для розрахунку заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007.
При цьому, судова колегія відхиляє доводи Апелянта стосовно того, що відсутність доказів в матеріалах справу про зміну нормативної грошової оцінки ще не свідчить про відсутність існування таких доказів, як безпідставні та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Апелянтом не надано доказів щодо зміни нормативної грошової оцінки; судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів зміни базової вартості земель міста Миколаєва в період з 01.01.2020 по теперішній час та, як наслідок, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007 загальною площею 2983 кв.м ; Апелянтом не надано суду жодного контрозрахунку, а тому доводи Апелянта не містять жодного доказового підґрунтя та носять суто гіпотетичний характер.
Як встановлено судовою колегією раніше, відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.01.2020 № 1319/205-20 (дата формування витягу 28.01.2020) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м складає 12262157,82 грн. 
Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4810137200:07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м з урахуванням коефіцієнту індексації по роках складає:
2020 - 12 262 157, 82 грн. 
2021 - 12 262 157, 82 грн. 
2022 - 13 488 373, 60 грн.
2023 - 15 511 629, 64 грн.
2024 - 16 302 722, 75 грн.
В матеріалах справи наявний розрахунок неодержаної орендної плати (збитків) за безоплатне використання земельної ділянки ТОВ “Профіт-Груп” від 19.12.2024 №57128/12.02.18/24-2 наданий Позивачем, відповідно до якого розмір орендної плати по роках становить:
2021 - 12 262 157, 82 грн х 3 % = 367 864,74 грн, а за період з 01.03.2021 по 31.12.2021 становить 306 553, 95 грн.
2022 - 13 488 373, 60 грн х 3 % = 404 651, 21 грн, а за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 67 441, 87 грн, оскільки відповідно до п.п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у користуванні, в тому числі на умовах оренди, юридичних осіб не вноситься з 01.03.2022 по 31.12.2022).
2023 - 15 511 629, 64 грн х 3 % = 465 348, 89 грн;
2024 - 16 302 722, 75 грн х 3 % = 489 081, 68 грн, а за період з 01.01.2024 до 30.05.2024 становить 201 154, 57 грн (163 027, 23 грн за 4 місяці з січня по квітень 2024 та 38 127, 34 грн за 29 днів травня 2024).
Загальний розмір орендної плати за період з 01.03.2021 по 30.05.2024 за розрахунками Позивача становить 1 040 499, 28 грн (306 553, 95 грн + 67 441, 87 грн + 465 348, 89 грн + 201 154, 57 грн.).
В розрахунку заборгованості з орендної плати за використання земельної ділянки ТОВ "Профіт-Груп" Позивач зазначив, що відповідно до інформації ДПС України сплачено за період з 01.03.2021 по 01.10.2024 кошти в розмірі 353 513,72 грн, а тому Позивачем заявлено до стягнення 686 985, 56 грн (1 040 499, 28 грн - 353 513, 72 грн).
Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок орендної плати, судова колегія встановила, що його виконано арифметично правильно, виходячи з розміру орендної плати, передбаченої умовами п. 4.2 договору (3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки), та з урахуванням зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Судовою колегією також перевірено та встановлено, що коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки правильно застосовано Позивачем кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки. 
Відповідач в порушення умов Договору оренди землі №6121 від 08.12.2008 та норм чинного законодавства не виконав належно взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендних платежів, у зв`язку з чим у Відповідача перед Позивачем наявна заборгованість за Договором оренди землі в сумі 686985,56 грн. 
Щодо посилань Відповідача на висновки Верховного Суду, зазначені в постановах від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, як обґрунтування неможливості застосування витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на майбутні періоди з врахуванням відсутності зміни нормативної грошової оцінки земельних ділянок, судова колегія зазначає наступне.
У постанові від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19 Верховним Судом було зроблено висновок про те, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. 
У п. 51 вказаної постанови (на який робить акцент Відповідач) зазначено, що: 1) чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; 2) витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Проте, Верховний суд у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 відступив від висновку Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 29.05.2020 року у справі № 922/2843/19 щодо визначення витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки як єдиного належного доказу на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей оплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору і зазначив про те, що земельним законодавством та Податковим кодексом України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.
Таким чином, як у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, так і у висновку, що міститься у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 Верховним Судом констатовано, що витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним доказом на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей оплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених коштів фактичним землекористувачем.
При цьому у вказаних рішеннях не зазначено про неможливість застосування вказаного витягу на майбутні періоди з врахуванням відсутності зміни нормативної грошової оцінки земельних ділянок, як про це зазначає Апелянт.
Також судова колегія зазначає, що відповідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, на який посилається Відповідач, у вказаному рішенні також не зазначено про неможливість застосування вказаного витягу на майбутні періоди з врахуванням відсутності зміни нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
З огляду на неведене, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки як підставу для нарахування орендної плати лише за попередні періоди, а не за майбутні, як необґрунтовані.
Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.
Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №910/366/21, від 19.06.2019 у справі №910/4055/18, від 16.04.2019 у справі №925/2301/14.
Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність, як змістовна характеристика та допустимість, як характеристика форми, є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.
Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.
З огляду на викладене апеляційний господарський суд вважає, що Скаржником не доведено того факту, що судом для встановлення обставин, що мають суттєве значення, застосовані неналежні докази у справі. 
У силу зазначеної норми процесуального права наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, аніж протилежний.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи Апелянта не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, є такими, що не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та спростовуються викладеними вище висновками суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи; обставини, які мають значення по справі, судом установлені правильно. Порушень норм матеріального та процесуального права апеляційним господарським судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 за наведених Апелянтом доводів та мотивів апеляційної скарги.
Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 залишається без змін. 
З огляду на те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” задоволенню не підлягає, судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Апелянта. 
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В: 

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Груп” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 - залишити без задоволення,
2. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2025 у справі №915/702/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №915/702/25 повернути до Господарського суду Миколаївської області. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.
Повний текст постанови складено на підписано 05.03.2026 року.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький