ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12500/22 

У Х В А Л А

09 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву Акціонерного товариства "Укрнафта" про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

До суду звернулось Центральне міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення заборгованості, з вимогами стягнути кошти з рахунків платника податків ПАТ «Укрнафта» у банках, обслуговуючих такого платника податків заборгованість у сумі 2436897258,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету, у сумі 2436897258,00 грн. (два мільярда чотириста тридцять шість мільйонів вісімсот дев`яносто сім тисяч двісті п`ятдесят вісім гривень 00 копійок).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" подано апеляційну скаргу.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2025 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволено, рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення заборгованості відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 28.10.2025 касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2025 року залишено без змін.
Разом з цим, заявник вказує на те, що під час ухвалення постанови від 30.07.2025, судом не було вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, про що було зауважено у заяві апелянта від 10.03.2026.
Розгляд питання про прийняття додаткового рішення по справі підлягає розгляду в порядку письмового провадження.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. (ч. 1 ст. 252 КАС України)
Частиною 1 статті 132 КАС України, встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами ч. ч. 1-6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Аналіз змісту ч. ч. 1-3 ст. 139 КАС України, дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. Такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаний із завданням адміністративного судочинства, яке полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Водночас, у даному випадку, апеляційну скаргу було подано відповідачем у справі - юридичною особою, яку було задоволено судом. 
У апеляційній скарзі товариство просило стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на свою користь судовий збір у розмірі 39000 грн за подання апеляційної скарги. Вказані витрати підтверджено платіжною інструкцією № 22169УГ25 від 10.03.2025.
Водночас, на переконання колегії суддів, у приписах ст. 139 КАС України, не передбачено підстав для стягнення з позивача - суб`єкта владних повноважень на користь відповідача - юридичної особи, на користь якої задоволено апеляційну скаргу та відмовлено суб`єкту владних повноважень у задоволенні позовних вимог, судових витрат на сплату судового збору за подання такої апеляційної скарги. При цьому, суд позбавлений процесуальної можливості діяти поза межами, визначеними процесуальним законом КАС України, що регулює такі випадки.
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви та ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового судового рішення.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).
Керуючись ст. ст. 139, 252, 311, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укрнафта" про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року відмовити. 

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко 

В.В. Кузьменко