Справа №567/2114/25
Провадження №2/567/206/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики
встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики звернулося ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ".
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.04.2025 та 06.04.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитні договори №34628-04/2025 та №12784-04/2025, відповідно до умов яких товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Зазначає, що на підставі договору факторингу №29072025 від 29.07.2025 ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №34628-04/2025 від 15.04.2025 в розмірі 15270 грн. (з яких 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4770 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000 грн. – сума заборгованості за штрафами, 500 грн. – сума комісії за видачу кредиту) та за кредитним договором №12784-04/2025 від 06.04.2025 в розмірі 9439,50 грн. (з яких 3100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3208,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2821 грн. – сума заборгованості за штрафами, 310 грн. – сума комісії за видачу кредиту).
Крім того зазначає, що 20.04.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №1146451, відповідно до умов якого кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки клієнта.
На підставі договору факторингу №27082025 від 27.08.2025, ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1146451 від 20.04.2025 в розмірі 30195 грн. (з яких 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1375 грн. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 12320 грн. – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5500 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Вказує, що 02.04.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір надання коштів у кредит №71726348, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
На підставі договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ "ФК "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором надання коштів у кредит №71726348 в розмірі 17231,26 грн. (з яких 4510,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1353,24 грн. - сума заборгованості за відсотками, 11367,22 грн. - сума заборгованості за пенею.
27.04.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики №7582747, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (комісію і проценти) від суми позики.
На підставі договору факторингу №26082025 від 26.08.2025 ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №7582747 в розмірі 9675 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8,70 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6000 грн. – сума заборгованості за пенею, 666,30 грн. – комісія за надання позики.
Вказуючи про те, що умовами кредитних договорів та договору позики було визначено, що відповідач зобов`язується вчасно повернути кредитні кошти (позику), сплатити відсотки за користування кредитом (позикою) та комісію в порядку, визначеному договорами, однак зобов`язання не виконав, після відступлення права грошової вимоги жодного платежу для погашення існуючої заборгованості не здійснив, що призвело до утворення заборгованості, просить стягнути зазначені кошти з відповідача.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 30.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.
Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики підлягає частковому задоволенню.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №34628-04/2025, 06.04.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №12784-04/2025, 20.04.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1146451, 02.04.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 в електронній форі було укладено договір надання коштів у кредит №71726348, 27.04.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7582747.
Вказані договори було укладено в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". 
Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України).
Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договори №34628-04/2025 від 15.04.2025, №12784-04/2025 від 06.04.2025, №1146451 від 20.04.2025, №71726348 від 02.04.2025, №7582747 від 27.04.2025 є письмовими правочинами, які відповідають формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України.
Дані договори відповідають вимогам ст.1054 ЦК України.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.
Судом встановлено, що 15.04.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №34628-04/2025, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000 грн. строком на 120 днів, зі сплатою 0,90% за один день користування кредитом та комісії за надання кредиту в розмірі 500 грн.
ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідача 5000 грн., що підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення", відповідно до якого 15.04.2025 о 17:40:03 на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 ) було успішно перераховано кошти (номер транзакції в системі іРау.ua - 712249391).
06.04.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №12784-04/2025, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3100 грн. строком на 120 днів, зі сплатою 0,90% за один день користування кредитом та комісії за надання кредиту в розмірі 310 грн.
ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідача 5000 грн., що підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення", відповідно до якого 06.04.2025 о 12:30:03 на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 ) було успішно перераховано кошти (номер транзакції в системі іРау.ua - 702861284).
В свою чергу, ОСОБА_1 умов кредитних договорів належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.
На підставі договору факторингу №29072025 від 29.07.2025 ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №34628-04/2025 від 15.04.2025 в розмірі 15270 грн. (з яких 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4770 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000 грн. – сума заборгованості за штрафами, 500 грн. - сума комісії за видачу кредиту) та за кредитним договором №12784-04/2025 від 06.04.2025 в розмірі 9439,50 грн. (з яких 3100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3208,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2821 грн. - сума заборгованості за штрафами, 310 грн. - сума комісії за видачу кредиту).
20.04.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №1146451, відповідно до умов якого кредитодавець надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11000 грн., строком на 345 днів, зі сплатою 0,0010% річних на фактичну заборгованість за кредитом та комісії за надання кредиту в розмірі 1375 грн., а також комісії за обслуговування кредиту за весь строк кредитування в розмірі 33880 грн. 
ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідача 11000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42422307 від 20.04.2025. 
В свою чергу, ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.
На підставі договору факторингу №27082025 від 27.08.2025, ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1146451 від 20.04.2025 в розмірі 30195 грн. (з яких 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1375 грн. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 12320 грн. – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5500 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня)).
27.04.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7582747, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику 3000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 0,01% річних та комісії за надання кредиту в розмірі 22,21% від суми наданого кредиту, що становить 666,30 грн.
ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 3000 грн., що підтверджується квитанцією від 27.04.2025. 
Однак ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості.
На підставі договору факторингу №26082025 від 26.08.2025 ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Таким чином, ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №7582747 в розмірі 9675 грн. (з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8,70 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6000 грн. – сума заборгованості за пенею, 666,30 грн. – комісія за надання позики).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 06.04.2025 та 14.04.2025 отримав кредит у ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" в розмірі 3100 грн. та 5000 грн., відповідно, та зобов`язався повернути кредит у визначений строк, сплатити відсотки за користування позикою та комісію за надання кредиту, але належним чином не виконав свої обов`язки за договорами. 
Оскільки договорами про надання фінансового кредиту №34628-04/2025 від 15.04.2025 та №12784-04/2025 від 06.04.2025, договором про споживчий кредит №1146451 від 20.04.2025, договором позики №7582747 від 27.04.2025, було встановлено кінцеву дату повернення кредиту, а ОСОБА_1 у визначені строки кошти не повернув, то з нього слід стягнути заборгованість за тілом кредиту.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. 
Згідно умов кредитних договорів (договорів про надання фінансового кредиту) №34628-04/2025 від 15.04.2025 та №12784-04/2025 від 06.04.2025, ОСОБА_1 отримав в кредит грошові кошти зі сплатою відсотків за користування ними в розмірі 0,90% в день, а договором позики №7582747 від 27.04.2025 визначено відсоткову ставку у розмірі 0,01%.
Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача 4770 грн. заборгованості за відсотками за кредитним договором №34628-04/2025 від 15.04.2025, 3208,50 грн. заборгованості за відсотками за кредитним договором №12784-04/2025 від 06.04.2025, 8,70 грн. заборгованості за відсотками за договором позики №7582747 від 27.04.2025.
Оскільки борг по процентам на даний час ОСОБА_1  за кредитними договорами та договором позики не сплачений, то і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.
Умовами кредитних договорів №34628-04/2025 від 15.04.2025 та №12784-04/2025 від 06.04.2025 визначено, що ОСОБА_1 отримав в кредит грошові кошти зі сплатою комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 10% від суми кредиту - 500 грн. та 310 грн., відповідно. Відповідно до умов кредитного договору №1146451 від 20.04.2025 ОСОБА_1 зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 1375 грн., а також комісію за обслуговування кредиту за весь строк кредитування в розмірі 33880 грн. Згідно умов договору позики №7582747, комісія за надання кредиту становить 22,21% від суми наданого кредиту - 666,30 грн.
Оскільки на даний час комісія, пов`язана з наданням кредиту та обслуговування кредиту ОСОБА_1 не сплачена, то і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.
При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості за кредитними договорами та договором позики відповідачем не оспорювався та те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що кредитодавець вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування, а також комісії за надання і обслуговування кредиту. 
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору факторингу №29072025 від 29.07.2025, договору факторингу №27082025 від 27.08.2025 та договору факторингу №26082025 від 26.08.2025 ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №34628-04/2025 від 15.04.2025, №12784-04/2025 від 06.04.2025, за кредитним договором №1146451 від 20.04.2025 та договором позики №7582747 від 27.04.2025.
Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, внаслідок укладання вищевказаних договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло статусу нового кредитора - стягувача за кредитними договорами та договором позики щодо боржника ОСОБА_1 .
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань перед позивачем за кредитними договорами №34628-04/2025 від 15.04.2025, №12784-04/2025 від 06.04.2025, за кредитним договором №1146451 від 20.04.2025 та договором позики №7582747.
При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів, відсотків за користування ними та комісії, пов`язаної з наданням та обслуговуванням кредиту за кредитними договорами №34628-04/2025 від 15.04.2025, №12784-04/2025 від 06.04.2025, за кредитним договором №1146451 від 20.04.2025 та договором позики №7582747 від 27.04.2025 суду не подав, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 5000 грн. штрафу за кредитним договором №34628-04/2025 від 15.04.2025, 2821 грн. штрафу за кредитним договором №12784-04/2025 від 06.04.2025, 5500 грн. неустойки за кредитним договором №1146451 від 20.04.2025 та 6000 грн. пені за договором позики №7582747 від 27.04.2025.
Вирішуючи спір в даній частині судом взято до уваги те, що відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану.
15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новим п.18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З матеріалів справи встановлено, що впродовж дії воєнного стану позивачем здійснювалось нарахування штрафу, розмір якого становить 5460 грн.
Таким чином, на підставі Закону України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 з ОСОБА_1 штраф, пені та неустойка за кредитними договорами та договором позики стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Крім того в судовому засіданні встановлено, що 02.04.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71726348, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 6000 грн., на погоджений сторонами строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту - 0,700% (денна процентна ставка) та комісію за надання кредиту - 15% від наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 900 грн.) Вказаним договором було визначено орієнтовну загальну вартість кредиту - 7260 грн.
Звертаючись до суду представник позивача вказував про те, що на підставі укладеного між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 договору про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025, кредитодавець зобов`язуються передати позичальнику у власність грошові кошти. Однак, позовна заява та додатки до неї не містили, серед іншого, документально підтверджених доказів надання/перерахування грошових коштів відповідачу. 
У зв`язку відсутністю доказів отримання відповідачем грошових коштів за договором про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025, ухвалою суду від 12.12.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Вказана ухвала була доставлена до електронного кабінету ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 13.12.2025, отже позивачу було відомо про відсутність у матеріалах справи доказів про надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 6000 грн., однак таких доказів суду надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.2, 4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно подати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст.83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. 
Однак, позивач письмово суд про неможливість подання доказів перерахування відповідачу грошових коштів за договором про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025 не повідомляв та будь-яких клопотань про витребування доказів суду не подавав.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кошти за договором про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025, в подальшому порушив обов`язок щодо їхнього повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови договору про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; п.9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України "Про електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Згідно з п.3 ст.13 Закону України "Про електронну комерцію" продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
У силу положень ч.2 ст.41, ст.49 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1)надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2)надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3)надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4)використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5)надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6)надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025, не долучено документу, передбаченого ст.ст.41, 49 Закону України "Про платіжні послуги", ст.13 Закону України "Про електронну комерцію", які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.
Отже, розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025.
Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання коштів у кредит №71726348 від 02.04.2025 є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Окрім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1665,40 грн. 
Керуючись ст.ст.5, 12, 77, 80, 81, 83, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 638, 639, 1054 ЦК України суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 45258 грн. 50 коп. заборгованості за кредитними договорами і договором позики та 1665 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014),
відповідач: ОСОБА_1  (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено 06.04.2026.

Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.