ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №588/1884/24 
Номер провадження 22-ц/816/593/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,

у присутності :
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кузнецової Аліси Андріївни, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» 
на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 травня 2025 року у складі судді Огієнка О.О., ухваленого в м. Тростянець Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» про стягнення боргу за договором позики,
в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 28 червня 2022 року між ним та ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» був укладений договір поворотної фінансової допомоги №11. Згідно даного договору він передав у позику ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» кошти у розмірі 399 000 грн 00 коп., шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, з умовою повернення коштів до 31 грудня 2022 року. За порушення строку повернення коштів позичальник зобов`язався сплатити пеню в розмірі 3% річних від простроченої суми збільшену на індекс інфляції за весь час прострочення.
18 листопада 2022 року позичальник перерахував кошти у розмірі 10000 грн та станом на 01 січня 2023 року сума боргу склала 389 000 грн 00 коп. У подальшому позичальником на виконання зобов`язання за договором було перераховано: 16 серпня 2023 року кошти в розмірі 20000 грн 00 коп.; 09 жовтня 2023 року кошти в розмірі 40020 грн 00 коп.; 26 жовтня 2023 року кошти в розмірі 40020 грн 00 коп. Додатковою угодою від 01 січня 2024 року до договору №11 від 28 червня 2022 року було продовжено строк повернення коштів до 30 червня 2024 року.
Станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача за договором складає 288 780 грн 00 коп. Також відповідач має сплатити обумовлену договором пеню в розмірі 7 257 грн 78 коп., та інфляційні втрати в розмірі 9 715 грн 63 коп.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» на його користь заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги в розмірі 305 753 грн 41 коп., а також понесені судові витрати.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 28 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» про стягнення боргу за договором позики – задоволено повністю.
Стягнуто з ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги №11 від 28 червня 2022 року у розмірі 305 753 грн 41 коп., а також кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в сумі 3 542 грн 01 коп. та на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині вирішення питання розподілу судових витрат, ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що при зверненні до суду з позовом, позивачем не було надано попереднього (орієнтованого) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, що є самостійною підставою для відмови у вирішенні питання розподілу цих витрат. 
Зазначає про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 поніс або має понести витрати на професійну правничу допомогу, зокрема платіжних документів. 
На переконання заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції не взяв до уваги те. що витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, не співмірними із складністю справи та витраченим адвокатом часом для розгляду даної справи. 
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 травня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги №11 від 28 червня 2022 року у розмірі 305 753 грн 41 коп. сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається. 
Позивачем в установленому законом порядку відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи рішення суду в оскаржуваній частині, суд першої інстанції врахувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторін, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, з урахуванням висловлених представником відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, вважав за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 до суми 10000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Зокрема, за змістом частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як передбачено частинами 1 - 5, 8 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1ст. 30 вказаного Закону як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу та розмір цих витрат. 
Так, відповідно договору про надання професійної правничої допомоги від 23 січня 2025 року укладеного між Адвокатським об`єднанням «Мельник і партнери» та ОСОБА_1 , сторонами було погоджено, що ведення цивільної №588/1884/24 в суді першої інстанції, тобто в Тростянецькому районному суді Сумської області, буде обчислюватися у фіксованому розмірі та складає 30575 грн 34 коп., тобто 10% від ціни позову, що складає 305 753 грн 41 коп., у незалежності від кількості витраченого часу адвокатом адвокатського об`єднання на складання будь-яких процесуальних документів та участь у судових засіданнях в Тростянецькому районному суді Сумської області незалежності від кількості судових засідань, що підлягає сплаті клієнтом не пізніше 30 днів на реквізити об`єднання після набрання рішенням (ухвали) законної сили, в незалежності від результатів розгляду цивільної справи в Тростянецькому районному суді (а.с. 85). 
Згідно акту виконаних робіт по договору б/н про надання професійної правничої допомоги від 23 січня 2025 року адвокатським об`єднанням «Мельник та Партнери» на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги було проведено такі дії: ознайомлення з матеріалами справи та позовною заявою з додатками, узгоджено правову позицію з позивачем на що витрачено 3 години; подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на що витрачено 1 годину; подано клопотання про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на що витрачено 1 годину; підготовлено та подано заяву про забезпечення позову на що витрачено 6 годин; подано заяву щодо повторного направлення ухвали суду; ознайомлення з апеляційною скаргою на ухвалу суду та майбутнє подання відзиву на апеляційну скаргу на що витрачено 6 годин; участь у судових засіданнях незалежно від їх кількості з урахуванням часу для підготовки до засідань на що витрачено 6 годин (а.с. 85, на звороті). 
Відхиляючи доводи заявника апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту ч. 2 ст. 137 ЦПК України слідує, що за результатами розгляду справи підлягають розподілу суми витрат не лише фактично сплачені стороною, а й ті, що підлягають сплаті. 
За умовами договору про надання професійної правничої допомоги від 23 січня 2025 року, погоджений розмір гонорару підлягає сплаті позивачем не пізніше 30 календарних днів після набрання рішення у цій справі законної сили. 
Усупереч твердженням заявника апеляційної скарги, позивачем в позовній заяві зазначено, що орієнтований розрахунок судових витрат може складати 15 000 грн 00 коп. 
У подальшому, а саме 05 лютого 2025 року, адвокатом позивача – Кузнецовою А.А. подана заява, в якій просила стягнути з товариства на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 575 грн 34 коп. (а.с. 30-31). 
Крім того, аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.
При визначенні розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та (або) значенням справи для сторони, а тому підстав для зміни присудженого до стягнення з відповідача розміру цих витрат колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД ТРОСТЯНЕЦЬ» залишити без задоволення.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 травня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складене 25 лютого 2026 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

М. В. Щербаченко