Справа № 583/1573/26
2/583/1020/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про стягнення заборгованості з орендної плати, пені, збитків від інфляції та 3% річних,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
30.03.2026 року до суду звернувся представник позивача адвокат Абрамович О.В. із зазначеним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0447, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_2 . За життя 12.07.2016 року остання уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі №182/16, згідно якого передала у строкове платне користування земельну ділянку строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 12224,47 грн. Сторонами визначено річну орендну плату в розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 7855,71 грн. 29.08.2017 року сторони уклали додатковий договір, яким збільшено розмір орендної плати до 10 %- 11222,45 грн. 01.06.2018 року ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 уклали трьохсторонню додаткову угоду №1 до даного договору оренди, в якій новий орендар – ТОВ « РАЙЗ ПІВНІЧ» приймає на себе всі права та обов`язки орендаря від ПрАТ «Райз-Максимко». Також сторонами визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112224,47 грн. З 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн, що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. В п.11 договору орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Відповідачем не в повній мірі здійснювалася виплата орендної плати позивачу, тому просить стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договорами оренди землі в розмірі 29160,83 грн, пеню в розмірі 3970,03 грн, інфляційні збитки в розмірі 3151,36 грн, 3 % річних в розмірі 992,51 грн.
Процесуальні дії у справі та аргументи сторін.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2026 відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, розгляд справи призначено на 23.04.2026 року на 08 год 35 хв, витребувано від ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» документи.
15.04.2026 року від представника ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторони договору, скориставшись правом свободи умов договору, не встановили оренду плату у фіксованому розмірі чи твердій грошовій сумі, а визначили спосіб її обрахування у відсотковому виразі від нормативно-грошової оцінки землі. Таким чином нормативна грошова оцінка землі є основою для визначення розміру орендної плати , а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Наведені розрахунки позивача є арифметично невірними, оскільки зроблені на підставі хибних вихідних даних щодо розмірі орендної плати та періодів і сум нарахувань. На підставі вищевикладеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а також зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Також надані документи на виконання ухвали суду.
20.04.2026 року від представника ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» надійшла заява про застосування строку позовної давності, яку мотивує тим, що позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за період 2018-2021 роки, крім того позивач заявляє вимогу про стягнення пені із 2018 року, що суперечить чинному законодавству.
21.04.2026 року від представника позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, яку мотивує тим, що під час дії карантину, який діяв на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, а також умов воєнного стану, який діє на даний час,строки позовної давності продовжуються, тобто позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.
20.04.2026 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, з урахуванням наданих відповідачем доказів виплати орендної плати та просить стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди землі в розмірі 33163,30 грн, 8204,30 грн – пені, інфляційні збитки в розмірі 8162,22 грн, 3 % річних в розмірі 2169,9 грн. Також надав розрахунки індексації, інфляційних та 3% річних.
Жодних заперечень від відповідача не надійшло.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Установлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,5785 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0447, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про спадщину за заповітом від 09.04.2024 року, виданого державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №422(а.с.7). 
За життя 12.07.2016 року ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі №182/16, згідно якого передала у строкове платне користування земельну ділянку строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 12224,47 грн. Сторонами визначено річну орендну плату в розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 7855,71 грн. (а.с.10-12).
29.08.2017 року сторони уклали додатковий договір, яким збільшено розмір орендної плати до 10 % - 11222,45 грн (а.с.13).
01.06.2018 року ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 уклали трьохсторонню додаткову угоду №1 до даного договору оренди, в якій новий орендар – ТОВ « РАЙЗ ПІВНІЧ» приймає на себе всі права та обов`язки орендаря від ПрАТ «Райз-Максимко». Також сторонами визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112224,47 грн. З 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн, що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.14). 
Пунктом 10 договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Також, згідно п.11 договорів орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.
Представник позивача у своїх доводах посилається на те, що орендар хоча і сплачував орендну плату, але не в повному розмірі, оскільки не сплачував індексацію, яка передбачена договорами і є складовою орендної плати. Тому орендодавець був змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).
Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Аналіз ч. 3 ст.762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.
Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).
Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата).
За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.
При цьому, базовим місяцем вважатиметься місяць, у якому востаннє змінювалася (чи підлягала перегляду) орендна плата, тобто місяць, з якого почала діяти нова нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.
Розмір орендної плати змінювався 08.04.2019 відповідно до додаткової угоди № 2, де зазначено, що річна орендна плата становить 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто 12344,69 грн. Тому для розрахунку орендної плати з урахуванням індексації за 2019 рік та наступні періоди базовим місяцем є квітень 2019 року. Індексації підлягають платежі, починаючи з травня 2019 року. 
Так сума орендної плати з урахуванням індексації розраховується за формулою: [Сума орендної плати з урахуванням індексації] = [Орендна плата] * [Сукупний індекс інфляції] / 100%, де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Відповідні індекси споживчих цін розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними.
Враховуючи викладене, суд наводить розрахунок орендної плати з урахуванням індексації:
За 2018 рік орендна плата виплачена 19 листопада 2018 року в сумі 11222,45 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 12856,78 грн. (11222,45 (сума орендної плати) х 114,563% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2017 по листопад 2018 року), з яких виплачено 11222,45 грн. Недоплата становить 1634,33 грн. 
За 2019 рік орендна плата виплачена 08 квітня 2019 року в сумі 12344,69 грн. Недоплата відсутня. 
За 2020 рік орендна плата виплачена 11 вересня 2020 року в сумі 12344,67 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 12629,13 грн. (12344,69 (сума орендної плати) х 102,304% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2019 по вересень 2020 року), з яких виплачено 12344,67 грн. Недоплата становить 284,46 грн. 
За 2021 рік орендна плата виплачена 24 вересня 2021 року в сумі 12344,67 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 14018,42 грн. (12344,69 (сума орендної плати) х 113,558% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2019 по вересень 2021 року), з яких виплачено 12344,67 грн. Недоплата становить 1673,75 грн. 
За 2022 рік орендна плата виплачена 08 грудня 2022 року в сумі 12344,67 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 18159,06 грн. (12344,69 (сума орендної плати) х 147,100% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2019 по грудень 2022 року), з яких виплачено 12344,67 грн. Недоплата становить 5814,39 грн.
За 2023 рік орендна плата виплачена 23 травня 2024 року в сумі 12344,69 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 19466,85 грн. (12344,69 (сума орендної плати) х 157,694% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2019 по травень 2024 року), з яких виплачено 12344,69 грн. Недоплата становить 7122,16 грн. 
За 2024 рік орендна плата виплачена 16 жовтня 2024 року в сумі 12310,94 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 20680,37 грн. (12344,69 сума орендної плати) х 167,524% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2019 по жовтень 2024 року), з яких виплачено 12310,94 грн. Недоплата становить 8369,43 грн. 
За 2025 рік орендна плата виплачена 15 вересня 2025 року в сумі 14462,06 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації повинен бути 22726,84 грн. (12344,69 сума орендної плати) х 184,102% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2019 по вересень 2025 року), з яких виплачено 14462,06 грн. Недоплата становить 8264,78 грн.
Загальна сума заборгованості в урахуванням індексації становить 33163,30 грн.
Відсутність у договорі оренди землі узгодженого сторонами порядку обрахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції не звільняє відповідача, як зобов`язану сторону договору, від виконання взятих на себе зобов`язань за цими договорами. Тому доводи представника відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими.
Відповідно до пункту 14 договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожний місяць прострочення. пеня = С (сума заборгованості за період) х П (розмір пені, передбачений договором) х Д (кількість днів в періоді).
2018 рік – сума заборгованості = 1634,33 грн., період прострочення: 14 квітня 2019 р. по 20 квітня 2026 , 2564 дні. Всього пені 1376,60 грн. 
2020 рік – сума заборгованості = 284,46 грн., період прострочення: 02 грудня 2020 р. по 20 квітня 2026., 1966 днів. Всього пені 183,76 грн. 
2021 рік – сума заборгованості = 1673,75 грн., період прострочення: 02 грудня 2021 р. по 20 квітня 2026 , 1601 день. Всього пені 880,44 грн.
2022 рік – сума заборгованості = 5814,39 грн., період прострочення: 02 грудня 2022 р. по 20 квітня 2026 , 1236 днів. Всього пені 2360,80 грн. 
2023 рік – сума заборгованості = 7122,16 грн., період прострочення: 23 травня 2024 р. по 20 квітня 2026 , 698 днів. Всього пені 1632,96 грн. 
2024 рік – сума заборгованості = 8369,43 грн., період прострочення: 02 грудня 2024 р. по 20 квітня 2026 , 505 днів. Всього пені 1389,33 грн. 
2025 рік – сума заборгованості = 8264,78 грн., період прострочення: 02 грудня 2025 р. по 20 квітня 2026 , 140 днів. Всього пені 380,41 грн. 
Загальна сума пені за несвоєчасну сплату орендної плати становить 8204,30 грн
З приводу позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до позиції,висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 918/631/19), приписи статті 625 ЦК поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Цією ж постановою детально визначено порядок розрахунку інфляційних втрат на підставі відповідних індексів інфляції. Дану позицію суд вважає необхідним застосувати й у вказаних правовідносинах.
Зважаючи на те, що граничним строком виплати орендної плати за землю відповідно до умов договору є 31 грудня та станом на вказану дату орендар свого обов`язку щодо виплати орендної плати орендодавцю не виконав, суд вважає, що з 01 січня розпочався період за який позивач має право вимагати сплати інфляційних втрат та 3 процентів річних. 
Суд проводить розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за формулою:
3 % річних = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення; інфляційні втрати = С (сума заборгованості за період) х сукупний індекс інфляції за період - С (сума заборгованості за період).
Розрахунок 3 % річних:
2018 рік – сума заборгованості = 1634,33 грн., період прострочення: 02 грудня 2018 р. по 20 квітня 2026 (2697 днів). Всього 3 % річних 362,02 грн. 
2020 рік – сума заборгованості = 284,46 грн., період прострочення: 02 грудня 2020 р. по 20 квітня 2026 (1966 днів). Всього 3 % річних 45,92 грн. 
2021 рік – сума заборгованості = 1673,75 грн., період прострочення: 02 грудня 2021 р. по 20 квітня 2026 (1601 день). Всього 3 % річних 220,10 грн. 
2022 рік – сума заборгованості = 5814,39 грн., період прострочення: 02 грудня 2022 р. по 20 квітня 2026 (1236 днів). Всього 3 % річних 590,20 грн. 
2023 рік – сума заборгованості = 7122,16 грн., період прострочення: 02 грудня 2023 р. по 20 квітня 2026 (871 день). Всього 3 % річних 509,27 грн.
2024 рік – сума заборгованості = 8369,43 грн., період прострочення: 02 грудня 2024 р. по 20 квітня 2026 (505 днів). Всього 3 % річних 347,33 грн. 
2025 рік – сума заборгованості = 8264,78 грн., період прострочення: 02 грудня 2025 р. по 20 квітня 2026 (140 днів). Всього 3 % річних 95,10 грн.. 
Загальний розмір 3 % річних становить 2169,94 грн.
Розрахунок інфляційних втрат:
2018 рік – 1634,33 грн. х 201,550 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2018 р. по 31 березня 2026 р.) – 1634,33 = 1659,66 грн. 
2020 рік – 284,46 грн. х 184,671 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2020 р. по 31 березня 2026 р.) – 284,46 = 240,86 грн. 
2021 рік – 1673,75 грн. х 167,361 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2021 р. по 31 березня 2026 р.) – 1673,75 = 1127,45 грн. 
2022 рік – 5814,39 грн. х 132,324 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2022 р. по 31 березня 2026 р.) – 5814,39 = 1879,44 грн. 
2023 рік – 7122,16 грн. х 125,923 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2023 р. по 31 березня 2026 р.) – 7122,16 = 1846,28 грн. 
2024 рік – 8369,43 грн. х 113,233 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2024 р. по 31 березня 2026 р.) – 8369,43 = 1107,53 грн. 
2025 рік – 8264,78 грн. х 103,642 % (сукупний індекс інфляції за період з 02 грудня 2025 р. по 31 березня 2026 р.) – 8264,78 = 301,00 грн.
Загальний розмір інфляційних втрат становить 8162,22 грн. 
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до правової позиції, висловленої в пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року № 910/3831/22, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
Посилання представника відповідача у відзиві на правові позиції Верховного Суду є некоректними, оскільки вони до даних правовідносин не застосовуються, інші доводи викладені у відзиві суд не приймає, оскільки вони спростовуються наданими представником позивача доказами, які для суду є належними, допустимими та переконливими. 
Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне.
Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша, п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263, 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме, продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року вказаним Законом. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався і триває надалі.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився.
Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 липня 2025 року в справі № 903/602/24 зазначила, що у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
При цьому суд враховує, що 04.09.2025 набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025, який відновлює перебіг строків позовної давності. З розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено норму, що зупиняла строки на час воєнного стану (пункт 19).
Позивач звернувся до суду 30.03.2026, тобто вже після поновлення строку перебігу позовної давності.
Позивач просить стягнути з відповідача пеню за 2018 рік, починаючи з 14 квітня 2019, тобто в межах строків позовної давності.
Аналізуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо застосування строків позовної давності як необґрунтовані.
Висновок суду. 
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з вищевикладених підстав.
Щодо судових витрат. 
За приписами ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та заважаючи на задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Так, згідно зі ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №25 від 26.03.2026 року, додаткову угоду до договору №25 від 26.03.2026 року, квитанцію №25 від 12.03.2026 року про оплату послуг правничої допомоги в розмірі 10000 грн, ордер про надання правничої допомоги, акт приймання – передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №25 про надання правничої допомоги від 30.03.2026.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, розгляд справи проведено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10000 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13,76, 81, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь  ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди землі №279/15 від 15.12.2015 в розмірі 33163,30 грн, 8204,30 грн – пені, інфляційні збитки в розмірі 8162,22 грн, 3 % річних в розмірі 2169,9 грн., а всього стягнути 51699,72 грн. 
Стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 6332 грн.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 23.04.2026 року.

Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» (вул.Заводська,4 смт Степанівка, Сумського району, Сумської області, код ЄРДПОУ 34264631).

Суддя Охтирського
міськрайонного суду Т. О. Ярошенко