Справа № 175/4311/21
Провадження № 2/175/1257/21

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючої судді Озерянської Ж.М.
з участю секретаря Рожкової Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у жовтні 2021 року звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Відповідачка ОСОБА_3  не погодилася з позовними вимогами та звернулася до суду з зустрічним позовом до позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги, з підстав викладених у позові, підтримали та просили суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 компенсацію за заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 в сумі 12 522 грн., яка включає в себе вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт по пошкодженню оздоблення квартири; моральну шкоду в сумі 150 000 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн. та понесені позивачами судові витрати. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити. 
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Матросова Є.О. в судовому засіданні просили суд у задоволенні позову позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити, оскільки будь-якої провини відповідачки у залитті квартири позивачів не має, причини залиття кватири позивачів зумовлені особливостями будівлі будинку (дах житлового будинку не обладнаний організованим водостоком) та є відповідальністю Комунального підприємства «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Зустріну позовну заяву підтримують та просять суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 100 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Судові витрати з розгляду зустрічної позовної заяви покласти на позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
Т.в.о. директора Комунального підприємства «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надала суду заяву про слухання справи за відсутності представника підприємства та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 
Вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 2004 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (том №1 а.с. 13). 
У листопаді 2012 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_7 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (том №1 а.с. 45). 
Власницею квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло серія НОМЕР_2 від 09 січня 2008 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна – 21691259 та (том №1 а.с. 93, 94, 17). 
Квартира АДРЕСА_3 розміщена над квартирою АДРЕСА_1 . 
Позивачі зазначають, що напротязі останніх років їх квартиру АДРЕСА_1 дуже сильно заливає водою кожного разу під час дощу. Вода потрапляє у їх кватиру з квартири верхнього поверху №117, яка належить відповідачці. Внаслідок негерметичності балконних дверей квартири АДРЕСА_3 вода потрапляє у квартиру АДРЕСА_4 та затоплює її. Як на підтвердження своїх доводів посилаються на Акт №58 від 12 вересня 2019 року Комунального підприємства «Господар» Партизанської сільської ради» (дата звернення до суду 22 жовтня 2021 року), яким встановлено, що 16 жовтня 2019 року при візуальному обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено, що під час дощу з балкону квартири АДРЕСА_3 проходить затікання води в приміщення квартири АДРЕСА_4 , що призводить до сирості і цвітіння грибка у квартирі АДРЕСА_4 (том №1 а.с. 18) Також позивачі посилаються на Акт обстеження квартири АДРЕСА_5 від 18 серпня 2021 року Комунального підприємства «Господар» Партизанської сільської ради», згідно з яким при обстеженні комісією квартири у будинку АДРЕСА_6 виявлено, що вказана квартира затоплюється під час дощу з балкону квартири АДРЕСА_3 . Від затоплення у квартирі АДРЕСА_4 пошкоджена стеля та електропроводка, місцями відпали шпалери, що призводить до сирості та цвітіння грибка (том №1 а.с. 19). 
Суд враховує той факт, що при складанні вказаних вище Актів, на які посилаються позивачі (Акт №58 від 12 вересня 2019 року Комунального підприємства «Господар» Партизанської сільської ради» та Акт обстеження квартири АДРЕСА_5 від 18 серпня 2021 року Комунального підприємства «Господар» Партизанської сільської ради») не було перевірено квартиру АДРЕСА_2 , з якої відповідно до вказаних Актів проходить затікання дощу у квартиру позивачів АДРЕСА_4 , аби перевірити факти вказані в Актах. При складанні вказаних Актів не була присутня власниця квартири АДРЕСА_3 , вказана квартира взагалі обстежена не була. 
Разом з тим, відповідно до Акту №1 від 12 січня 2022 року Комунального підприємства «Господар» Партизанської сільської ради» при обстеженні квартири АДРЕСА_2 встановлено, що у кватирі ніхто не проживає, квартира не опалюється, водою та каналізацією ніхто не користується, слідів затікання з даху та мереж водопостачання та водовідведення не виявлено, мокрих п`ятен не має. Квартира АДРЕСА_4 не опалюється (том №1 а.с. 67). 
Висновком за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 від 21 лютого 2022 року встановлено, що під час технічного обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 виявлено дефекти та пошкодження будівельних конструкцій, викликані протіканням через пошкодження покрівлі: сліди протікань покрівлі над сходовою клітиною, на стінах сходової клітини; сліди протікань покрівлі над кімнатою квартири АДРЕСА_3 на внутрішній поверхні зовнішньої стіни; сліди протікань покрівлі над кухнею квартири АДРЕСА_3 на внутрішній поверхні зовнішньої стіни; сліди зволоження фасаду над віконним блоком під плитою даху над балконом квартири АДРЕСА_3 ; покрівельний килим на даху будинку АДРЕСА_6 без пошкоджень; залишки води та бруду на деформованій металевій покрівлі плити даху над балконом квартири АДРЕСА_3 ; похилий дах житлового будинку не обладнаний організованим водостоком. Під час обстеження виявлені сліди протікань покрівлі, які мали місце у попередній до обстеження період. На момент проведення обстеження на даху в наявності покрівельний килим без пошкоджень, що свідчить про нещодавно виконаний ремонт покрівлі. Під час ремонту даху будинку АДРЕСА_6 не був влаштований організований водосток, який має забезпечити захист фасаду будинку від опадів, що потрапляють на дах. Дах над балконом квартири АДРЕСА_3 деформований і не забезпечує ефективне відведення опадів. Відповідно до виявлених дефектів, пошкоджень та конструктивних особливостей будинку АДРЕСА_6 рекомендовано: облаштувати організований водосток з покрівлі будинку АДРЕСА_6 відповідно до вимог п. 5.13 та 10.1 ДБН для захисту фасадів від опадів; виконати скатний дах над плитою даху та над балконом квартири АДРЕСА_3 , наприклад типом даху над сусіднім під`їздом будинку АДРЕСА_6 . Дах над житловим будинком АДРЕСА_6 , плита даху над балконом, балкон квартири належать до несуче-огоджувальних конструкцій будинку (том №1 а.с. 116-134).
Аналізуючи викладене вище, встановлено, що в даному конкретному випадку затікання води до квартири АДРЕСА_1 не є виною власника квартири АДРЕСА_3 , як зазначають позивачі у своєму позові, а викликано особливостями будівлі будинку (дах житлового будинку не обладнаний організованим водостоком). В свою чергу будинок АДРЕСА_6 знаходиться на утриманні Комунального підприємства «Керуюча компанія «Житловик», на яку покладено обов`язки щодо утримання майна, перекриття даху, стелі, місця загального користування та реагування на ліквідації аварійних випадків.
Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
Залучення особи чи органу у якості співвідповідача та заміна первісного відповідача належним відповідачем здійснюється лише за згодою позивачів у справі. Однак, позивачі не скористалися своїм правом, вважають що саме дії відповідачки є причиною поганого технічного стану їх квартири. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
За клопотанням представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Матросової Є.О. Ухвалою суду від 23 березня 2022 року залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Житловик» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. 
При цьому позовних вимог до Комунального підприємства «Керуюча компанія «Житловик» позивачі не пред`явили, клопотань про залучення його до участі у справі як співвідповідача не заявляли, незважаючи на вжиття судом всіх можливих процесуальних заходів сприяння позивачам у реалізації їх процесуальних прав.
Лише при належному складі учасників справи судом встановлюються обставини справи та досліджується й вирішується спір по суті.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , судові витрати покладаються на позивачів. 
Стосовно вимог зустрічної позовної заяви суд приходить до наступного. 
Згідно зі ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. (ст. 3 ЦПК України)
Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ст. 15 та 16 ЦПК України кожна має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп роз`яснено, що частину першу статті 55 Конституції України потрібно розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод.
Як зазначено вище, відповідачка має у власності квартиру квартири АДРЕСА_7 , позивачі є власниками квартири АДРЕСА_8 поверхом нижче. З зустрічного позову вбачається, що відповідачка працює у Балівському ліцеї Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області є вчителем математики та має відповідний авторитет як вчитель. Відповідачка зазначає, що позивачі є конфліктними людьми і постійно звинувачують її у залитті квартири АДРЕСА_4 , при цьому доводи про те, що залиття квартири позивачів здійснюється не з вини відповідачки, а зумовлені особливостями конструкції будинку, на протязі більше п`яти років ігноруються позивачами. 
Внаслідок систематичних необґрунтованих звинувачень позивачів на протягі більше п`яти років їй спричинено моральну шкоду, що вплинуло на стан її здоров`я та призвело до моральних страждань. 
Так позивачі у присутності сторонніх людей, колег по роботі та учнів Балівського ліцею Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області на високих тонах кричать на відповідачку, принижують її, зазначені обставини підтверджуються зокрема Талоном-повідомленням Єдиного обліку №18122, згідно з яким 04 листопада 2019 року (за два роки до звернення позивачів до суду з позовом про відшкодування шкоди) у приміщення Балівського ліцею Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області з`явилися дві жінки та влаштували розбірки та побутовому підґрунті з вчителем математики. На зауваження не реагували, у зв`язку з чим були викликані працівники поліції. 
Таким чином, тривалий час, ще задовго до подачі позивачами позову до суду, існував конфлікт між сторонами, що свідчить про моральні переживання відповідачки протягом тривалого часу. Надалі позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що додатково змусило відповідачку виправдовуватись перед судом, хоча будь-якої вини відповідачки у ситуації, що склалася з квартирою позивачів не має, що встановлено судом і стало підставою для відмови у задоволенні позову позивачів про відшкодування з відповідачки матеріальної та моральної шкоди. 
Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Разом з тим, згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права свободи честь і гідність інших людей.
Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.
Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Оскільки джерелом завдання моральної шкоди є безпідставні звинувачення на адресу відповідачки протягом більше ніж 5 років, та звернення до суду позивачів з безпідставним позовом, то й обов`язок відшкодування шкоди лягає саме на позивачів.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачене статтею 23 Цивільного кодексу України, що визначає моральну шкоду як таку, що полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди» -розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Вказані вище обставини спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для відповідачки, моральну шкоду, завдану позивачами відповідачка оцінює у розмірі 100.000 грн.
Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенцій, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала шкоди, з також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою. Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При цьому, згідно з пунктом 5 цієї Постанови до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Так, згідно ч.1 ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст. 23 Цивільного Кодексу України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Фізична особа, діями якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення (ч.1 ст. 276 Цивільного Кодексу України).
Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч.2 ст. 276 Цивільного Кодексу України). Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (ст. 280 Цивільного Кодексу України).
Частиною 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд враховує, що емоційний стан не може бути грошовим еквівалентом будь-якої суми і жодний розмір грошових коштів не замінить втраченого життєвого балансу, однак приходить до висновку про наявність у відповідачки на протязі тривалого періоду часу моральних переживань, що негативно сказались на її моральному стані. 
Але якщо говорити про необхідність розрахунку моральної шкоди, яка може бути відшкодована виключно в грошовій формі, керуючись принципами розумності та справедливості, суд критично відноситься до суми, вказаної відповідачкою у зустрічній позовній заяві, та вважає, що моральна шкода у розмірі 10 000 грн. реально відображає характер, глибину та тривалість душевних, емоційних та моральних страждань, які перенесла відповідачка та цілком задовольнить потребу відповідачки у відновленні життєвої рівноваги. 
Щодо стягнення з позивачів судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000 грн., суд виходить з наступного.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до суду надано: Договір про надання правової допомоги від 17 січня 2022 року; Акт до Договору від 31 січня 2022 року, в якому повністю зазначено які саме дії були вчинені адвокатом та їх вартість; три квитанції про оплату послуг адвоката від 28 січня, 31 січня та 01 лютого 2022 року на суму 5 000 грн. кожна, всього на суму 15 000 грн. (том №1 а.с. 97-99) 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволення у повному обсязі - в розмірі 15 000 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема і витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 
Так, відповідачкою були понесені витрати пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи – Висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 від 21 лютого 2022 року, за проведення якого нею оплачено відповідно до Договору №02/01-22 від 12 лютого 2022 року та Акту здачі приймання наданих послуг від 22 лютого 2022 року - 5 000 грн. 
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2841 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.; та витрати за проведення Висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 від 21 лютого 2022 року у сумі 5 000 грн., тобто по 11 420,50 грн. з кожного. 
В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах з зазначеного питання.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )(Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 386, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 130, 133, 141, 142, 263, 264, 265, 266, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

 
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди – відмовити у повному обсязі. 
Судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 )на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) моральну шкоду в сумі 10 000 грн., тобто по 5 000 грн. з кожного. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 )на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 841 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.; та витрати за проведення Висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 від 21 лютого 2022 року у сумі 5 000 грн., тобто по 11 420,50 грн. з кожного. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя:    Озерянська Ж.М.