Справа № 524/14418/25
Провадження №2/524/1088/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування послугами з постачання теплової енергії та гарячої води,
УСТАНОВИВ:
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування послугами з постачання теплової енергії та гарячої води.
У обґрунтування позову зазначено, що відповідач є власником та споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що надавалися ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою опалювального об`єкта: АДРЕСА_1 .
Позивач надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії у повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з постачання теплової енергії. Відповідач не виконує обов`язки та не оплачує своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Просить стягнути з відповідача за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 включно заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії в сумі 29721,64 грн, втрати від інфляційних процесів - 4043,28 грн, 3 % річних - 1228,05 грн.
19.11.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.
24.11.2025 ухвалою суду позов залишений без руху із наданням позивачу строку на усунення виявлених недоліків.
28.11.2025 представником позивача надана до суду заява на виконання ухвали від 24.11.2025. 
01.12.2025 відкрите провадження із призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

09.01.2026 відповідачем наданий відзив на позов про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, зокрема в частині розрахунку суми заборгованості.
У обгрунтування відзиву зазначено, що з позовом, додатками та ухвалою суду про відкриття провадження ознайомився в електронному суді 05.01.2026 після реєстрації, поштовим зв`язком зазначених документів не отримував, тому вважає, що строк для надання відзиву ним не пропущений, із чим погоджується суд.
У розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Зі змісту позову слідує, що відносини між позивачем та відповідачем врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг, розміщеними на офіціальному сайті підприємства http://te.pl.ua, однак договору до позову не додано.
Позов з додатками не містить відомостей про оснащення житлового будинку АДРЕСА_2 приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно до якого обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за його показами, посилаючись на п. п. 5, 11 Типового індивідуального договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі – Методика) загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у кожному розрахунковому періоді розподіляється на:
обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб (визначається спрощено та складає 25 % від загального обсягу, спожитої будинком, теплової енергії (п. 8 розділу IV Методики) та розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку, включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до загальних/ опалюваних площ/ об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (п. 12 розділу IV Методики);
обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення безпосередньо опалення житлових та нежитлових приміщень визначається як різниця загального обсягу, спожитої у будинку, теплової енергії та обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення та обсягу теплової енергії, спожитої на забезпечення загальнобудинкових потреб;
розподіляється на площі житлових/нежитлових приміщень, підключених до ЦСО, пропорційно до площі кожного приміщення (п. 2 розділу ІІ Методики).
Для розподілу загального обсягу спожитої у будинку теплової енергії у кожному розрахунковому періоді приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги.
На переконання відповідача, з усіх перелічених вище складових формули для визначення споживання конкретно визначеним споживачем обсягу теплової енергії, позивачем не долучено жодного. Зокрема, відсутні належні докази числових даних обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення, обсягу спожитої теплової енергії приміщень, що оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, що є складовими формули визначення споживання конкретно визначеним споживачем.
На думку відповідача, з долучених до позову розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, абонентського обслуговування, копії рішень про встановлення тарифів, неможливо встановити, які саме вихідні дані взяті позивачем для обрахунку обсягу спожитої ним теплової енергії. Позивачем не додано інформації щодо загальної опалювальної площі будинку, нежилих опалювальних приміщень будинку, місць загального користування будинку, реальної кількості теплової енергії спожитої, квартирами та нежитловими приміщенням співвласників багатоквартирного будинку. Якщо у будинку встановлений прилад комерційного обліку теплової енергії, мають бути акти зняття показів будинкового лічильника, яких позивач не долучив до позову.
У відзиві відповідач зазначає, що з наданого розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 не можливо встановити які вихідні дані взяті позивачем для обрахунку обсягу спожитої у будівлі/ будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, зокрема, скільки співвласників будинку між якими пропорційно розподіляється до загальних/ опалюваних площ/ об`ємів їх житлових/ нежитлових приміщень обсяг теплової енергії, який витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, загальна опалювальна площа, яка поверховість приміщення, у випадку обрахування таких площ без даних щодо загальних площ для розрахунків, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал, та інших даних, взятих до уваги позивачем при розрахунку заявленої у позові суми.

19.01.2026 судове засідання не відбулося за клопотанням представника позивача Запорожець Є.В. з метою ознайомленні із відзивом на позов.
20.01.2026 до суду надійшла заява про вступ у справу представника позивача (адвоката) Шишко Л.І.

06.03.2026 представником позивача (адвокатом) Шишко Л.І. надана відповідь на відзив, згідно якої вважають, що заперечення відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Клопочуть розгляд справи проводити без їх участі. У обгрунтування відповіді на відзив посилаються на наступне.
Щодо наявності договірних відносин між сторонами спору, зазначають, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги укладається договір про надання комунальних послуг: (1) індивідуальний договір із обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; (2) колективний договір від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; (3) із колективним споживачем, що укладається із ОСББ або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (ОСББ) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). 
З листопада 2022 року між відповідачем та позивачем укладений публічний договір приєднання – індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – договір). На виконання вимог Закону, Підприємством оприлюднений на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за посиланням http://te.pl.ua/spozhivacham/yuridichnim-osobam/dogovr-pro-nadannyaposlugyuridichn-osobi/
Згідно з п.1 оприлюдненого позивачем Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, установлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу, укладається сторонами з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин та не уклали з Підприємством відповідні договори на послугу з постачання теплової енергії. 
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Щодо лічильника комерційного обліку теплової енергії, представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону про комерційний облік, власники (співвласники) приміщень/ квартир у багатоквартирних будинках зобов`язані забезпечити оснащення їх вузлами розподільного обліку протягом 3-х років з дня набрання чинності зазначеного Закону, тобто до 02.08.2020. 
При цьому, представник позивача у відповіді на відзив повідомляє, що за наявною у Підприємства інформацією, житловий будинок АДРЕСА_2 оснащений лічильником комерційного обліку теплової енергії.
Щодо незгоди відповідача у відзиві із розрахунком суми заборгованості, представник позивача у відповіді на відзив зазначене відповідачем не спростував, доводів протилежного суду не надав.

09.03.2026 у судове засідання не з`явилися:
представник позивача, який у відповіді на відзив просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити;
відповідач у судове засідання не з`являвся, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 , що стверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 446749825 від 08.10.2025.
В силу вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надається за вказаною адресою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», особовий рахунок № НОМЕР_1 .
За особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_1 , рахується заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 включно заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії становить суму 29721,64 грн, втрати від інфляційних процесів - 4043,28 грн, 3 % річних - 1228,05 грн, що слідує із розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
Згідно ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених ч. 1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону.
За приписами ч. 5 ст.13 цього Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, із ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому, розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом 2-х місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
21.08.2019 постановою Кабінету Міністрів України № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
08.09.2021 постановами Кабінету Міністрів України № 1022, № 1023 внесені зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги» договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом 2-х місяців з дня набрання чинності зазначених постанов. Послуга надається споживачеві згідно умов договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».
З листопада 2022 року між відповідачем та позивачем укладений публічний договір приєднання – індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – договір). На виконання вимог Закону, Підприємством оприлюднений на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за посиланням http://te.pl.ua/spozhivacham/yuridichnim-osobam/dogovr-pro-nadannyaposlugyuridichn-osobi/
Згідно з п.1 оприлюдненого позивачем Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, установлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу, укладається сторонами з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. 
З інформації, повідомленої позивачем у відповіді на відзив слідує, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 не повідомляли ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин, не уклали з Підприємством відповідні договори на послугу з постачання теплової енергії. 
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Споживачі мають право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII), якому відповідає визначений п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживачів укладати договори про надання житлово - комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду України по справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду по справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2020 по справі № 642/2858/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17.
Таким чином, суд погоджується із доводами представника позивача щодо наявності договірних відносин між сторонами спору. 
Взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем по наданню послуг з теплопостачання та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та індивідуальним договором про надання послуг.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово - комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Згідно ч. 1, п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово — комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово — комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (теплопостачальні організації; суб`єкти господарювання, що є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води).
Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги із постачання теплової енергії і постачання гарячої води.
Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, та зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»).
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/ або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»).
Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, виходячи з наступного.
Відповідно до п. п. 32, 36 - 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.
Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку із урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.
Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п. 2 розділу І «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 315 від 22.11.2018:
окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/ будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/ будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії;
опалюване приміщення - приміщення у будівлі/ будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря;
приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Згідно п. 3 розділу І Методики, розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ вказаної Методики, розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/ будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у п. 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/ відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/ будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/ будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Пунтком 5 розділу ІІІ цієї Методики передбачено, що розподіл теплової енергії у будівлі/ будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії:
1) для будівлі/ будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/ якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/ будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень;
2) для будівлі/ будинку, у якій/ якому є приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг розподіленої теплової енергії на опалення опалюваного приміщення, не оснащеного приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулою № 14.
Представником позивача у відповіді на відзив зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_2 оснащений лічильником комерційного обліку теплової енергії. 
Виходячи із даних розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що при розподілі обсягу спожитої теплової енергії врахована лише опалювальна площа житлового приміщення, належного відповідачу.
При цьому, суд звертає увагу, що стороною позивача не спростовано незгоду відповідача із розрахунком суми заборгованості, доводів протилежного не надано, зокрема про наявність/ відсутність у будинку приміщень з індивідуальним опаленням та із вузлами розподільного обліку теплової енергії, не надані вихідні дані, зокрема площа для розподілу функціонуванн внутрішньо будинкових мереж, площа місць загального користування та допоміжних приміщень тощо.
Позивачем не надані відомості щодо обсягів фактично спожитої теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , із відповідним розрахунком заборгованості відповідача, що позбавляє суд можливості встановити дійсний обсяг наданих послуг та обрахувати їхню вартість. 
Протилежного представником позивача не доведено.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця.
У матеріалах справи відсутні дані про те, що при щомісячному нарахуванні плати за постачання теплової енергії позивачем врахований фактично наданий обсяг спожитої теплової енергії.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок плати за постачання теплової енергії та гарячої води не може бути визнаний обґрунтованим, а відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості є недоведеними.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог.
Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).
Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006).
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір підлягає залишенню за позивачем на підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 77 - 80, 141, 247, 259, 263 - 265, 280 - 284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування послугами з постачання теплової енергії та гарячої води.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», код ЄДРПОУ 03338030, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Польська, 2А;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Мельник