Справа № 128/2618/23 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому 22.05.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023020040000330 по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, одруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и в:

У порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 2 ч. 1 ст. 18, п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» солдат, навідник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
22 травня 2023 року біля 19 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В цей же час та місці, в ході опрацювання виклику інспектором СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським СРПП цього ж підрозділу старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_4 , умисно вчинив дії спрямовані на перешкоджання здійсненню працівниками поліції своїх службових обов`язків та реалізації повноважень, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 18, п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та почав шарпати їх за одяг.
У цей же час та місці у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу в особі інспектора СРПП ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 ..
В подальшому, на усне зауваження поліцейських солдат ОСОБА_4 не відреагував та, продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, порушуючи нормальне функціонування працівника правоохоронного органу, який виконував свої службові обов`язки, солдат ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаком в обличчя поліцейському ОСОБА_6 ..
Внаслідок протиправних дій солдата ОСОБА_4 , ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження, що відповідно до висновку експерта «Вінницького обласного бюро СМЕ відділу судмедекспертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб» від 23.05.2025, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження – синці та садно на голові, синці та садна в ділянці правого плечового суглобу, на тильній поверхні правої кисті, в ділянці правого колінного суглобу, садна в ділянках правого та лівого ліктьових суглобів. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 22.05.2023.
Надалі, 23.05.2023 біля 00-30 год. солдата ОСОБА_4 правоохоронними органами затримано в порядку ст. 208 КПК України, чим кримінально-протиправну діяльність останнього припинено.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Зокрема, вказав, що він перебував у відпустці та 22.05.2023 біля 19-30 год. в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області по вул. Котляревського, він, разом з іншими особами, сиділи в автомобілі, вживали спиртні напої. В цей час під`їхали працівники поліції, які перебували у форменому одязі і він розумів, що перед ним є працівники правоохоронного органу – поліції. Між ним та працівниками поліції почалася суперечка, в ході якої він спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Результати експертизи щодо тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_6 не оспорив. Шкодує про свій вчинок, розуміє, що якби не вживав алкогольні напої, таклого б не сталось. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Також зазначив, що є учасником бойових дій, з 2022 по даний час продовжує військову службу та виконує обов`язки пов`язані з обороною та захистом держави. 
Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 ..
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи по обвинуваченню ОСОБА_4 проводити у йогої відсутність, при призначенні покарання просив карати суворо згідно закону, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв та наміру подавати не має.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся. 
Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім; в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації; за місцем проходження військової служби характеризується посередньо; за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з батьками та дружиною; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має статус учасника бойових дій; не є інвалідом першої-другої груп.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 КК України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчинення кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та кримінальні правопорушення проти журналістів, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, надання правдивих показів в суді.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.
З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі, в межах санкції інкримінуємої частини статті КК України та на підставі ст. 58 КК України замість обмеження волі призначити обвинуваченому службове обмеження на той самий строк із відрахуванням в дохід держави із суми його грошового забезпечення. 
На переконання суду, визначене таким чином остаточне покарання у виді службового обмеження не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, – воно має бути законним (несвавільним) і пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Крім того, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.
Цивільний позов не заявлявся. 
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2023 - скасувати.
Речовий доказ – поліцейський жезл-відмашку в розламаному стані, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ №WAR1242198 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – знищити.
Обраний ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якої два місяці, починаючи з 24.05.2023, закінчився 24.07.2023 та стороною обвинувачення не було ініційовано питання щодо його продовження чи обрання будь-якого іншого запобіжного заходу. 
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд –
у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 58 КК України призначене ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України основне покарання у виді обмеження волі строком на один рік замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 1 (один) рік з відрахуванням у дохід держави 10 відсотків його грошового забезпечення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 КК України, під час відбування цього покарання засуджений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 22.05.2023, моменту фактичного затримання, по 24.05.2023 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк цілодобового домашнього арешту з 24.05.2023 по 24.07.2023 року включно, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, де одному дню позбавлення волі відповідають трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.
Відповідно до ч. 3 ст. 47 КВК України початком строку відбування покарання ОСОБА_4 вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.
Скасувати арешт з майна, яке було вилучено 22.05.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме, поліцейський жезл-відмашку в розламаному стані та поміщено до спеціального пакету НПУ №WAR1242198, що накладено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2023. 
Речовий доказ – поліцейський жезл-відмашку в розламаному стані, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ №WAR1242198 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – знищити. 
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_1