Справа № 303/4348/25
2/303/1565/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року        м. Мукачево 

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді   Курах Л.В.
секретар судового засідання  Гейруш Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-
В С Т А Н О В И В:
11.06.2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
В обґрунтування позову зазначено, що 17.05.2024 року між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування майна № FHC077831, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
24.12.2024 року відповідач ОСОБА_1 умисно здійснив підпал зазначеного житлового будинку, внаслідок чого було завдано істотної матеріальної шкоди застрахованому майну.
Вироком суду, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України.
У зв`язку з настанням страхового випадку страхувальник звернулася до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та надала всі необхідні документи. На підставі складеного страхового акту Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 570 379,62 грн.
27.08.2025 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому зазначив, що вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 194 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на один рік на підставі статті 75 КК України. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Вирок набрав законної сили та не оскаржувався. Відповідач має розписку про відсутність до нього матеріальних і моральних претензій. В межах проведення досудового розслідування було проведено судову будівельно-технічну експертизу № 694-Е від 17 квітня 2025 року, відповідно до якої вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, становить 304 787 грн з ПДВ. Зазначений висновок не оскаржувався та був досліджений судом у кримінальному провадженні. Також у відзиві зазначено, що між потерпілою та позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FHC077831, тоді як відшкодування здійснено у зв`язку з пошкодженням житлового будинку внаслідок підпалу. У зв`язку з цим відповідач ставить під сумнів належність та предмет страхування, вказуючи на невідповідність виду застрахованого майна обставинам події. З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
09.09.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у тексті позовної заяви було допущено технічну помилку щодо зазначення виду договору страхування та обставин настання страхового випадку, а саме помилково вказано на укладення договору страхування транспортного засобу та настання дорожньо-транспортної пригоди. Водночас зазначено, що до матеріалів справи долучено належний договір страхування майна, за яким застраховано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , а в позовній заяві фактично викладено обставини підпалу та пошкодження саме застрахованого майна. Щодо посилань відповідача на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 694-Е від 17.04.2025 року, позивач зазначив, що вказана експертиза проводилась у межах кримінального провадження та мала на меті визначення розміру збитків для кваліфікації кримінального правопорушення. При цьому, за твердженням позивача, експертизою не враховано повний обсяг витрат, необхідних для відновлення будинку до попереднього стану, зокрема оздоблення та пошкоджених меблів. Разом з тим позивач послався на звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку, відповідно до якого визначено розмір витрат, необхідних для повного відновлення пошкодженого майна з урахуванням оздоблення та меблів, що, на думку позивача, є належним доказом розміру завданої шкоди. З огляду на викладене представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2025 року, у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.
26.12.2025 до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2025, у справі поновлено провадження.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечує проти задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2025 року у справі №301/990/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Встановлено, що відповідач маючи умисел на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, зокрема будинку, який належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та матеріальних цінностей, що знаходилися в середині будинку усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з використанням заздалегідь заготовлених предметів, а саме двох скляних пляшок з сумішшю нафтопродуктів, які підпаливши перекинув через паркан в напрямку будинку, одна з яких рикошетом відбилася від стіни та впала в зелені насадження, що розміщенні перед фасадом будинку, а інша розбила шибку вікна та потрапила в середину будинку, спричинивши загоряння приміщення будинку та матеріальних цінностей. Таким чином,  ОСОБА_1 здійснив умисне пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статті 194 КК України.
17.05.2024 року між Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір комплексного добровільного страхування майна та відповідальності його власників перед третіми особами № FHC.077831 за програмою «Квартира. Будинок. Дача». Відповідно до умов договору, предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 . Договором передбачено страхування основних конструкцій будинку, внутрішнього оздоблення та рухомого майна (вмісту), а також встановлено відповідні страхові суми за кожною категорією. Загальна страхова сума становить 1 714 012,66 грн.
17.05.2024 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку у зв`язку з підпалом її застрахованого будинку та майна за договором №?FHC.077831, з метою отримання страхового відшкодування.
Згідно звіту про незалежну оцінку від 12.02.2025 року, вбачається що майновий збиток, завданий ОСОБА_2 внаслідок пошкодження садибного будинку за адресою: АДРЕСА_3 станом на 29.12.2024 рік. Вартість збитку визначено за калькуляційним методом та подано окремо для: оздоблення – 512 806,54 грн з ПДВ (427 338,78 грн без ПДВ); конструктивні елементи будинку – 54 039,01 грн з ПДВ (45 032,51 грн без ПДВ); вміст будинку (меблі, техніка тощо) – 120 010,00 грн з ПДВ (100 008,33 грн без ПДВ).
ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором FHC.077831 від 17.05.2024 у розмірі 570?379,62 грн, (п`ятсот сімдесят тисяч триста сімдесят дев`ять гривень 62 копійки), що підтверджується платіжним дорученням від 27.03.2025 року.
Згідно з висновком експертизи №?694-Е від 17.04.2025 року встановлено, що для відновлення пошкоджень приміщень першого поверху необхідні ремонтно-будівельні роботи вартістю 232 957,00 грн, а для мансардного поверху, сходів та прибудови – 71 830,00 грн.. 
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно з приписами ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Є безґрунтовними доводи представника відповідача щодо договору добровільного страхування наземного транспорту № FHC077831, оскільки до матеріалів справи долучено належний договір страхування майна, за яким застраховано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд встановлює, що факт пошкодження майна підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №?694-Е від 17.04.2025 року, а розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, визначається звітом незалежного оцінювача від 12.02.2025 року. 
Звіт містить детальний розрахунок вартості відновлення пошкодженого майна, включно з конструктивними елементами будинку, внутрішнім оздобленням та рухомим майном, що відповідає предмету доказування у цивільному спорі. Таким чином, належним доказом розміру шкоди є звіт незалежного оцінювача, а висновок експерта підтверджує лише факт пошкодження та причинно-наслідковий зв`язок із діями відповідача.
Звіт про незалежну оцінку вартості збитку пошкодженого майна, відповідно до якого визначено розмір збитку і така сума, в силу вимог ст. 81 ЦПК України, не спростована відповідачем належними та допустимими доказами.
Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування права вимоги до відповідача, як особи відповідальної за заподіяний збиток. Суд враховує, що відповідачем доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Беручи до уваги наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 570 379,62 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку суброгації.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в рахунок відшкодування шкоди в порядку суброгації 570 379,62 (п`ятсот сімдесят тисяч триста сімдесят дев`ять гривень 62 копійки) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ЄДРПОУ 20782312, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).
Представник відповідача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ).

Головуюча    Л.В.Курах