Справа № 161/15754/25  Провадження №33/802/324/26 	Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
захисника – Рущака В.М.,
представника потерпілого - Любчика В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Рущака В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КпАП України.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404270 від 10.07.2025, 10.07.2025 о 22.00 год у м. Луцьку по вул. Карпенка Карого, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Фольксвген Т4 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр обгону попутного автомобіля на перехресті нерівнозначних доріг, здійснив зіткнення з авто марки Вольво ХС90 д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював маневр повороту ліворуч з вул. Зв`язківців на вул. Карпенка Карого, внаслідок чого т/з отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 14.6а, п. 10.4, п.11.4 ПДР України, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП.
У поданій апеляційній скарзі захисник, який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржує судове рішення, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. Вказує, що ОСОБА_1 себе винним у вчиненні ДТП не вважає, оскільки ДТП виникла з вини водія автомобіля марки Вольво ХС90 д.н.з. НОМЕР_2 , який грубо порушив ПДР виїжджаючи з другорядної дороги не надавши йому переваги. При цьому працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд грубих порушень, а саме під час огляду місця ДТП не зафіксовано всі дорожні знаки, що знаходилися на відстані 50-100 метрів до місця зіткнення. ОСОБА_1 рухався із дозволеною швидкістю 50 км на годину, діяв у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР, доказів, що останній перевищував швидкість руху в матеріалах справи не має. Суд першої інстанції самостійно визначив, що ОСОБА_1 вчинив порушення п.12.1 ПДР, що є порушенням чинного законодавства України, а саме суд перевищив свої повноваження.
Захисник просить оскаржену постанову скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
За приписами ч. 6 ст. 294 КпАП України неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та інший учасник ДТП ОСОБА_2 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, будь-яких клопотань до суду від них не надходило. Тому, за наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності згаданих учасників судового розгляду та за участі у судовому засіданні їх представників адвокатів Рущака В.М., Любчика В.С.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Рущака В.М., який апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення, представника потерпілого Любчика В.С., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до ст. 124 КпАП України об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку.
Матеріалами справи підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди з участю водія ОСОБА_1 та наявність механічних ушкоджень, що по суті в апеляційній скарзі не оспорюється.
З огляду на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №404270 від 10.07.2025; рапорти працівників поліції від 10.07.2025 щодо обставин ДТП; протокол огляду місця події від 10.07.2025 з схемою ДТП та ілюстративною таблицею до протоколу; пояснення потерпілого, пояснення ОСОБА_1 ; пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини події, суддя знаходить доводи захисника про те, що в його діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, безпідставними.
Наведені вище докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження у справі.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
При цьому за змістом статті 41 Закону України «Про дорожній рух» Правила дорожнього руху регулюють порядок початку руху, зміни за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, а також інші питання організації руху та його безпеки.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам події дорожньо-транспортної пригоди і не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу вчиненого правопорушення, повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції у судовому засіданні доказами.
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_5 пояснив, що ймовірним місцем зіткнення є зустрічна смуга руху, якою рухався водій автомобіля «Volkswagen T4» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , на відстані 4,2 м від лівого краю. При цьому ширина проїзної частини становила не менше 10 м. За таких обставин зіткнення автомобіля «Volkswagen T4» під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем «Volvo XC90» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 відбулося на зустрічній смузі руху на перехресті, чим ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 11.4, 14.6 а Правил дорожнього руху України.
Допитаний у суді першої інстанції 24.10.2025 свідок ОСОБА_4 пояснив, що 10.07.2025 близько 22:00 він керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись від вул. Дубнівської у напрямку «Епіцентру». Під час руху його обігнав автомобіль марки «Фольксваген Т4» червоного кольору зі швидкістю приблизно 90–100 км/год, у момент здійснення обгону праворуч - виїжджав автомобіль марки «Вольво», який рухався зі швидкістю близько 30 км/год та здійснював поворот ліворуч. Після цього ОСОБА_4 зупинився та викликав швидку медичну допомогу.
Покази свідка ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_3 та фактично незацікавлений в результатах розгляду справи, оскільки лише став очевидцем ДТП, узгоджуються з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та наявними в матеріалах справи доказами, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, які були встановлені в суді.
Клопотання сторони захисту про призначення судової авто технічної експертизи для встановлення причин та умов настання ДТП є безпідставними та задоволенню не підлягає, адже з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що подія ДТП настала саме з причин недотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху.
Крім того на думку суду вказане клопотання направлене не на визначення підстав та наслідків, які слугували дорожньо транспортній пригоді, оскільки в суді першої інстанції вже була призначена судова інженерно-транспортна експертиза, однак на частину питань, які поставлені експерту, не було надано відповіді враховуючи недостатність вихідних даних для такої експертизи.
Постановляючи оскаржену постанову, суддею першої інстанції враховано обставини ДТП, наявні в матеріалах справи докази, пояснення потерпілого, свідків та самого ОСОБА_1 і саме із врахуванням та оцінкою таких доказів суддя дійшов висновку про наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність порушень ПДР в діях потерпілого ОСОБА_2 , то як місцевий суд, так і апеляційний суд не надають оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП, що не є предметом розгляду суду. 
Інші доводи апеляційної скарги щодо допущення працівниками поліції порушень при оформленні ДТП є лише суб`єктивною думкою захисника, які ним жодними доказами не підтверджено. 
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини ДТП.
Враховуючи наведені вище та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Таким чином, апеляційну скаргу захисника Рущака В.М. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 247, 294 КпАП України, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Рущака Володимира Михайловича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2026 рокустосовно  ОСОБА_1 — без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В. В. Гапончук