ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року	справа № 380/24226/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксгаз» податкового боргу.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксгаз» до бюджету грошових коштів в сумі 579 259 (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 40 копійок з рахунків/електронних гаманців платника податків в банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог та необхідності примусового стягнення заборгованості позивач зазначає, що ТОВ «Люксгаз» перебуває на податковому обліку та є платником податків і зборів. За результатами здійснення заходів податкового контролю контролюючим органом виявлено низку порушень вимог податкового законодавства з боку відповідача, зокрема щодо несвоєчасного подання податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, а також заниження об`єкта оподаткування податком на прибуток. На підставі складених актів перевірок позивачем винесено відповідні податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми грошових зобов`язань. Оскільки ці суми набули статусу узгоджених, проте не були сплачені платником у встановлені законом строки, вони трансформувалися у податковий борг. З метою забезпечення стягнення утвореної заборгованості податковим органом сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу. Оскільки вжиті заходи не призвели до погашення боргу, позивач звернувся до суду з позовом про його примусове стягнення за рахунок коштів на банківських рахунках відповідача.
Ухвалою від 16.12.2025 відкрито провадження у адміністративній справі. 
Відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою відповідачу було встановлено 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву.
Суд вживав вичерпних заходів для належного та своєчасного повідомлення відповідача про відкриття провадження та розгляд даної справи. 
Як підтверджується наявними у матеріалах справи даними трекінгу АТ «Укрпошта» (штрихкод відправлення R067067818544), копія ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками направлена на офіційну юридичну адресу відповідача (79061, м. Львів, вул. Малоголосківська, 8Д, кв. 39/4). 
Поштове відправлення надійшло до відділення зв`язку 27.12.2025, однак не отримано адресатом. 
Відповідно до довідки поштового відділення, 10.01.2026 відправлення повернуто суду з відміткою «Повернення Відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)».
Оцінюючи вказану обставину, суд керується положеннями частини одинадцятої статті 126 КАС України, згідно з якою розписка про одержання повістки (повістка у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) повертається до адміністративного суду. 
Повернення поштового відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» прирівнюється до належного вручення, оскільки юридична особа зобов`язана забезпечити отримання кореспонденції за своєю офіційною адресою місцезнаходження. Відтак, суд визнає відповідача таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відповідач у встановлений судом процесуальний строк відзиву на позовну заяву не подав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направляв. 
Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши належну правову оцінку доказам у їх сукупності, суд 
в с т а н о в и в:
ТОВ «Люксгаз» (ЄДРПОУ 42582404) зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в контролюючих органах як платник податків і зборів. Згідно з довідкою ГУ ДПС у Львівській області про податкову заборгованість від 27.11.2025 № 2837/5/13-01-13-02, заборгованість відповідача до бюджету становить загалом 579 259,40 грн. 
Ця сума складається із заборгованості за двома видами платежів:
Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код бюджетної класифікації 14010100) – 2 671,90 грн. Ця заборгованість виникла внаслідок проведення 02.03.2023 контролюючим органом камеральної перевірки ТОВ «Люксгаз» з питань своєчасності подання податкової декларації з ПДВ за червень-грудень 2022 року та січень 2023 року. 
За результатами перевірки складений Акт № 3771/04-07/42582404 від 02.03.2023, яким встановлено неподання вказаних декларацій, що є порушенням п. 49.18 ст. 49 ПК України.
На підставі Акта винесено податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») № 4171/13-01-04-07/42582404 від 13.03.2023 про застосування штрафних санкцій у сумі 2 669,34 грн. У зв`язку з несплатою боргу, в інтегрованій картці платника (ІКП) також нараховано пеню у розмірі 2,56 грн.
Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства (код бюджетної класифікації 11021000) – 576 587,50 грн. 
Сума боргу сформована на підставі двох податкових повідомлень-рішень:
- ППР (форма «ПС») № 13397/13-01-04-07/42582404 від 12.06.2023 на суму штрафу 340,00 грн. Винесене на підставі Акта камеральної перевірки № 13218/13-01-04-07/42582404 від 15.05.2023, яким зафіксовано несвоєчасне подання декларації з податку на прибуток за 2022 рік.
- ППР (форма «Р») № 14033/13-01-04-07 від 01.04.2024 на загальну суму 576 247,50 грн (з яких 460 998,00 грн – основне зобов`язання, 115 249,50 грн – штрафна санкція). Винесене на підставі Акта камеральної перевірки № 2556/13-01-04-07/42582404 від 24.01.2024. Перевіркою встановлено, що підприємство задекларувало за 2021 рік фінансовий результат та об`єкт оподаткування у розмірі 0 грн, тоді як згідно з фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва від 13.04.2022 фінансовий результат до оподаткування становив 2 561,1 тис. грн. Це призвело до заниження податку на прибуток на суму 460 998 грн.
Суд дослідив докази направлення зазначених податкових повідомлень-рішень на адресу ТОВ «Люксгаз» (зокрема, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з відмітками про повернення за закінченням терміну зберігання). 
Згідно п. 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України 28 грудня 2015 року № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846) та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відтак податкові повідомлення-рішення вважаються врученим платнику податків, в розумінні вимог зазначеного Положення.
Доказів адміністративного або судового оскарження вказаних ППР матеріали справи не містять, відтак нараховані суми грошових зобов`язань вважаються узгодженими відповідно до вимог податкового законодавства.
У зв`язку з несплатою відповідачем самостійно узгоджених сум, з метою забезпечення примусового стягнення позивачем 26.06.2024 було сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу № 0016687-1302-1301.
Відповідно до положень п. 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770.
Податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Наявність боргу станом на час розгляду справи підтверджується витягами з ІКП та офіційною довідкою контролюючого органу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить із системного аналізу норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Основоположним принципом, що визначає обов`язки громадян та юридичних осіб перед державою у фінансовій сфері, є припис статті 67 Конституції України, відповідно до якого кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Цей конституційний обов`язок має безумовний, імперативний характер і є фундаментальною основою фінансової стабільності та економічної незалежності держави.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, а також компетенція контролюючих органів вичерпно регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Суд зазначає, що податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, щодо якого на нього покладено обов`язок із його сплати, та є першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Матеріалами справи підтверджено, що податкові повідомлення-рішення були винесені контролюючим органом правомірно, за наслідками виявлених та документально зафіксованих порушень податкового законодавства (неподання звітності, заниження об`єкта оподаткування). Відповідач не скористався своїм правом на їх оскарження, а також не сплатив визначені у них суми грошових зобов`язань.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Відтак, заборгованість ТОВ «Люксгаз» у загальному розмірі 579 259,40 грн обґрунтовано набула статусу податкового боргу.
Досліджуючи дотримання позивачем процедури досудового врегулювання та алгоритму примусового стягнення, суд звертається до приписів статті 59 ПК України. 
Згідно з вказаними нормами, у разі несплати узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючий орган зобов`язаний надіслати платнику податкову вимогу. 
Податкова вимога № 0016687-1302-1301 була сформована своєчасно та надіслана на адресу боржника, що є належним виконанням обов`язку органу ДПС щодо інформування платника про наявність боргу та намір застосувати заходи примусу.
Механізм та етапи стягнення податкового боргу чітко визначені статтею 95 ПК України. 
Відповідно до пункту 95.1 цієї статті контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. 
Згідно з пунктом 95.2 ПК України стягнення коштів провадиться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги.
Абзацом першим пункту 95.3 статті 95 ПК України імперативно встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. 
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України також передбачено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків з його рахунків.
Згідно п. 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.
З урахуванням того, що у контролюючого органу відсутні відомості щодо зміни податкової адреси відповідача, а матеріалами справи не встановлена будь-яка інша адреса платника податків, направлення податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги на адресу місця реєстрації відповідача свідчить про дотримання вимог п. 42.2 статті 42 ПК України.
За правилами адміністративного судочинства, визначеними частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд констатує, що позивач довів факт наявності податкового боргу у відповідача, правильність його розрахунку, а також дотримання процедури, що передує зверненню до суду.
Натомість відповідач не надав суду жодних доказів добровільного погашення боргу, його списання чи розстрочення, а також не навів доводів, які б спростовували правомірність заявлених контролюючим органом позовних вимог.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням відповідно до правил статті 90 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягнення підлягає здійсненню саме у спосіб, визначений нормами п. 95.3 ст. 95 ПК України, тобто з рахунків та електронних гаманців платника податків у відповідних установах.
Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України...» від 25.11.2022 №2719-IX внесено доповнення до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях в частині стягнення сум податкового боргу.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і фактично його не сплачував, а витрат, пов`язаних із залученням свідків чи проведенням експертиз, податковим органом у даній справі понесено не було, судові витрати розподілу не підлягають і з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
у х в а л и в:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксгаз» (місцезнаходження: вул. Малоголосківська, 8Д, кв. 39/4, м. Львів, 79061; код ЄДРПОУ 42582404) грошові кошти до бюджету в розмірі 579 259 (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 40 копійок з рахунків/електронних гаманців платника податків в банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складений 03 березня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.