Справа № 420/19284/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 р. № 850.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.09.2005 р. позивача звільнено з посади заступника начальника управління з ГБ управління ПТрК ВВ МВС України зі званням полковника міліції. Згідно Свідоцтва про хворобу від 27.07.2005 р. №92/4 захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Визначено, що позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Постановою ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" від 07.09.2022 р. № 573 (на час звільнення від 30.08.2005 р.) захворювання позивача, ТАК, пов`язані з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби. Довідкою МСЕК до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 226084 також підтверджено, що позивачу встановлено II групу інвалідності з 13.09.2022 р. Захворювання пов`язані з участю у бойових діях при виконанні обов`язків військової служби. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 р. у справі №420/28099/23 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та за результатами її розгляду відповідно до п.9 Порядку № 850 прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду. Відповідно до листа від 27.09.2024 р. №27/13/3-17027/04 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 р., а також висновок Головного управління Національної гвардії України про призначення заявникові одноразової грошової допомоги згідно з Порядком із доданими документами заявника. Міністерство внутрішніх справ України прийняло рішення про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в бойових діях, відповідно до Порядку. Позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 19.06.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
30.06.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 226084 від 13.09.2022 р., на яку посилається Одеський окружний адміністративний суд від 28.12.2023 р. у справі № 420/28099/23, позивачу встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби. Виплата одноразової грошової допомоги в разі зв`язку інвалідності з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби Порядком не передбачена. Разом з тим на виконання рішення суду та за результатами розгляду надісланих документів ОСОБА_1 у Міністерстві внутрішніх справ України виявлено їх невідповідність вимогам Порядку, зокрема позивачем заяву згідно з додатком до Порядку не надано, що не відповідає вимогам пункту 7 Порядку, не надано довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), що видається страхувальнику. До надісланих документів долучено копію довідки до акта огляду МСЕК від 13.09.2022 р. № 226084 про установлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби під час повторного огляду МСЕК. При цьому інформація про первинний огляд МСЕК заявника відсутня, що унеможливлює перевірку надісланих матеріалів на дотримання вимог пункту 4 Порядку. 4. Окремі копії документів, надані ОСОБА_1 , не засвідчені належним чином, тому не можуть бути враховані при прийнятті рішення згідно з Порядком. Отже, у зв`язку із невідповідністю вищезазначених документів вимогам законодавства підстав для призначення одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком немає. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є полковником міліції, звільнений зі служби 22.09.2005 р. з посади заступника начальника управління з громадської безпеки управління Південного територіального командування ВВ МВС України. 
Під час служби в органах внутрішніх справ в період з 21.12.2001 р. по 24.06.2002 р. проходив службу у складі миротворчого персоналу міжнародної поліції Тимчасової цивільної адміністрації в рамках місії ООН у Косово, Союзна Республіка Югославія. 
З Свідоцтва про хворобу від 27.07.2005 р. №92/4 вбачається, що захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. 
Постановою ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" від 07.09.2022 р. № 573 визначено, що захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.07.2022 р. № 107/13/3680, позивача визнано непридатним до військової служби.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААГ № 226084 від 13.09.2022 р., позивачу встановлено другу інвалідності за загальними захворюваннями, пов`язаними із участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби.
У зв`язку з встановленням II групи інвалідності, 10.07.2023 р. позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності внаслідок війни. 
Головне управління Національної поліції в Одеській області листом №14/1214 від 20.07.2023 р. повернуло документи, роз`яснивши, що пунктом 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850, визначено, що працівник міліції, якому призначається допомога, подає документи за останнім місцем проходження служби. 
10.08.2023 р. позивач звернувся із заявою до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України, до якої додав наступні документи: довідку до акту огляду МСЕК, посвідчення інваліда ІІ групи внаслідок війни; пенсійне посвідчення; копію паспорта; копію ідентифікаційного номера; копію постанови ВЛК МВС України в Одеській області; свідоцтво про хворобу; виписку з мед карти хворого; копію виписки з медичної карти хворого; копію виписки з медичної карти стосовно операції; карту реквізитів, послужний список. 
Листом № С-23626/49-23238-2023 від 19.09.2023 р. повідомлено, що на дату звільнення зі служби позивач мав спеціальне звання полковника міліції, а тому виплата одноразової грошової допомоги у випадку інвалідності працівників міліції була передбачена ст.23 Закону України "Про міліцію", який втратив чинність 07.11.2015 р.
Згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 р. у справі № 420/28099/23, яке набрало законної сили 28.03.2024 р., визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та за результатами її розгляду відповідно до п.9 Порядку № 850 прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
На виконання вище вказаного рішення, відповідач листом від 27.09.2024 р. № 27/13/3-17027/04 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 р. та повідомив, що виплата одноразової грошової допомоги в разі зв`язку інвалідності з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби Порядком не передбачена. Також за результатами розгляду надісланих документів ОСОБА_1 у Міністерстві внутрішніх справ України виявлено їх невідповідність вимогам Порядку та умовам призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850, зокрема, не додано заяву згідно з додатком до Порядку та документи, перелік яких визначений Порядком, довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), що видається страхувальнику, що не дозволяє визначити згідно з пунктом 2 Порядку день виникнення права на отримання грошової допомоги у зв`язку з установленням йому другої групи інвалідності, а також інформацію про первинний огляд МСЕК заявника відсутня, що унеможливлює перевірку надісланих матеріалів на дотримання вимог пункту 4 Порядку. Крім того, зауважує, що окремі копії документів, надані ОСОБА_1 , не засвідчені належним чином, тому не можуть бути враховані при прийнятті рішення згідно з Порядком.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду за даною позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.46 Основного Закону України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 р. № 565-XII, який був чинним на момент проходження позивачем служби в ОВС, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 р. № 850 (далі - Постанова №850).
Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 р. № 565-XII (далі - Закон № 565-XII) передбачалось, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
07.11.2015 р. набув чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.
Водночас, згідно абз.3 п.15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
21.10.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850). Цей порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Згідно п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 п.3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до п.4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Пунктом 7 Порядку № 850 визначено перелік документів, які подаються працівником міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС:
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:
довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Згідно п.8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Пунктом 9 Порядку № 850 визначено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень Порядку № 850 сформовані, зокрема, у постановах від 27.02.2018 р. у справі № 822/2161/17, від 20.03.2018 р. у справі № 822/1717/17, від 27.03.2018 р. у справі № 822/2595/17, від 28.08.2018 р. у справі № 374/9/17, від 07.09.2018 р. у справі № 757/22267/17-а, від 07.09.2018 р. у справі № 359/1238/17, від 29.10.2018 р. у справі № 287/129/17-а, від 13.11.2018 р. у справі № 822/3331/17, від 30.03.2020 р. у справі № 826/2761/18, від 23.04.2020 р. у справі № 802/260/17-а та від 13.05.2020 р. у справі № 810/593/18, від 25.04.2024 р. у справі № 640/15350/21.
Суд зазначає, що у постанові від 22.10.2020 р. у справі № 711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні висновки щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та п.4 Порядку № 850:
- із втратою чинності з 07.11.2015 р. Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглося відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;
- Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;
- положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;
- передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31 жовтня 2015 року - з дня набрання чинності вказаним Порядком;
- зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31 жовтня 2015 року чи після.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що Конституційний Суд України у рішенні від 22.10.2020 р. № 12-р/2020 зазначив, що одноразова грошова допомога, передбачена Законом № 580-VIII є юридичним засобом соціального захисту працівників поліції, що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності, проте приписи частини першої статті 46 Конституції України не гарантують виплати одноразової грошової допомоги, тому Верховна Рада України може визначати порядок та умови її призначення, передбачивши порядок реалізації такого права в законі.
За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС.
При цьому, суд звертає увагу на те, що процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.
Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
Судом встановлено, що позивачу з 13.09.2022 році встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби.
З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, позивач 10.08.2023 р. звернувся із заявою до Міністерства внутрішніх справ України, до якої додав наступні документи: довідку до акту огляду МСЕК, посвідчення інваліда ІІ групи внаслідок війни; пенсійне посвідчення; копію паспорта; копію ідентифікаційного номера; копію постанови ВЛК МВС України в Одеській області; свідоцтво про хворобу; виписку з мед карти хворого; копію виписки з медичної карти хворого; копію виписки з медичної карти стосовно операції; карту реквізитів, послужний список. Однак, листом № С-23626/49-23238-2023 від 19.09.2023 р. повідомлено, що на дату звільнення зі служби позивач мав спеціальне звання полковника міліції, а тому виплата одноразової грошової допомоги у випадку інвалідності працівників міліції була передбачена статтею 23 Закону України "Про міліцію", який втратив чинність 07.11.2015 р.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 р. у справі № 420/28099/23, відповідач листом від 27.09.2024 р. № №27/13/3-17027/04 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 р. та повідомив, що виплата одноразової грошової допомоги в разі зв`язку інвалідності з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби Порядком не передбачена, а також вказував на недотримання позивачем зазначеного нормативно-правового акту.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що ключовими питаннями в даній справі є наявність у позивача як особи, якій встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 850, а також дотримання позивачем приписів цього акту щодо дотримання процедури звернення. 
Розглянувши матеріали справи, суд виходить з того, що попри втрату чинності Законом України "Про міліцію" 07.11.2015 р., законодавець у п.15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" закріпив принцип безперервності соціальних гарантій, зберігши за колишніми працівниками міліції право на отримання одноразової грошової допомоги (у порядку, визначеному Постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 р.)
Аналізуючи доводи відповідача щодо неможливості призначення допомоги через формулювання причини інвалідності пов`язане з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби, суд вважає їх помилковими та такими, що свідчать про надмірний формалізм. 
Суд зазначає, що відповідно до наказу УМВС в Одеській області № 332о/с від 24.09.2004 р., позивач знаходився у закордонному відрядженні у складі миротворчого персоналу з працівників органів внутрішніх справ України міжнародної поліції тимчасової цивільної адміністрації в рамках Місії ООН у Косово, Союзна Республіка Югославія, без увільнення від попередньої посади та одночасно призначенням на посаду у миротворчому спецпідрозділі МВС України.
Таким чином, перебування позивача у тривалому закордонному відрядженні на підставі вказаних наказів МВС України не є службою в складі національного контингенту чи національного персоналу в міжнародних операціях, не є за своєю сутністю проходженням військової служби. В свою чергу, встановлені у справі обставини підтверджують, що позивач у період з 2001 по 2002 роки проходив службу у складі миротворчого персоналу в Косово, залишаючись у штаті МВС України, що визнається судом як виконання службових обов`язків.
Згідно з висновками ВЛК від 07.09.2022 р. № 573 та довідки МСЕК від 13.09.2022 р. серії 12 ААГ № 226084, захворювання позивача прямо пов`язані з цим періодом служби. Суд наголошує, що відмінність між термінами "виконання обов`язків військової служби" (застосовано МСЕК) та "виконання службових обов`язків працівника міліції" не змінює правової природи події - ушкодження здоров`я під час виконання державних функцій працівником міліції під час проходження служби у відповідних органах, а тому є достатньою підставою для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 850.
Щодо посилання відповідача на відсутність даних про первинний огляд, суд зазначає, що обмеження дворічним строком стосується виключно випадків отримання допомоги у більшому розмірі при зміні групи інвалідності, тоді як у даній справі має місце первинне звернення позивача за виплатою у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності вперше у 2022 році. Відсутність попередніх виплат нівелює необхідність дослідження первинного огляду у контексті вказаної норми. 
Оцінюючи аргументи відповідача щодо ненадання позивачем довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та заяви встановленого зразка, суд виходить із принципу верховенства права та пріоритету матеріального права над формальним. Вимога п.7 Порядку № 850 щодо подання довідки про відсоток втрати працездатності є правомірною для випадків часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Проте у випадку встановлення особі конкретної групи інвалідності (у даній справі - II групи), сам факт встановлення групи є самодостатньою правовою підставою для визначення розміру одноразової грошової допомоги, який чітко зафіксований законом у кратному відношенні до прожиткового мінімуму (200-кратний розмір для II групи). Таким чином, відсутність показника відсоткового відношення у довідці МСЕК не створює юридичної невизначеності щодо обсягу прав позивача на отримання допомоги та не може слугувати легітимною підставою для відмови у реалізації соціальної гарантії.
Щодо доводів про недотримання форми заяви, суд зазначає, що звернення особи до органу влади повинно розцінюватися за його суттю, а не за формою. Позивач неодноразово висловлював свою волю на отримання допомоги через подання заяв у довільній формі з наданням повного пакета підтверджуючих документів. Натомість тривала відмова у розгляді документів по суті з формальних підстав свідчить про порушення принципу пропорційності та надмірний тягар для особи, що є несумісним із завданнями адміністративного судочинства.
Також суд відхиляє зауваження щодо неналежного завірення копій та невідповідності форми заяви, оскільки за принципом належного врядування, розробленим у практиці ЄСПЛ, державний орган зобов`язаний діяти вчасно та послідовно. Якщо документи мали формальні недоліки, відповідач був зобов`язаний надати можливість їх усунути, а не приймати рішення про відмову по суті під час виконання попереднього судового рішення у справі № 420/28099/23.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправними.
З метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 р. № 850 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача. 
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м.Київ, вул.Богомольця, буд.10, код ЄДРПОУ 00032684) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. 
Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (01601, м.Київ, вул.Богомольця, буд.10, код ЄДРПОУ 00032684) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) у призначенні одноразової грошової допомоги. 
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (01601, м.Київ, вул.Богомольця, буд.10, код ЄДРПОУ 00032684) повторно розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 р. № 850, та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко