Справа № 204/190/26
Провадження № 3/204/267/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
УСТАНОВИВ:
31.12.2025 о 23:57 у м. Дніпро по вул. Новопартизанська поблизу будинку № 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DaewooLanos», номерний НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився з застосуванням газоаналізатора AlcotestDrager 6820ARHK 0546, результат тесту –0,81 проміле.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. 
У дане судове засідання захисником Ільїним О.М. в інтересах ОСОБА_1 подано письмове заперечення, у яких захисником акцентовано увагу, що попри те, що ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом, у матеріалах справи відсутні докази, якими зафіксовано рух транспортного засобу. На долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано лише те, що працівники поліції підійшли до автомобіля який знаходився в статичному стані. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про рух транспортного засобу під ОСОБА_2 відсутні. Окрім того, незрозумілими є причини так званої зупинки транспортного засобу та в подальшому перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такі не визначені та незафіксовані відеозаписом. Також на відеозаписі не зафіксовано, чи погодився ОСОБА_1 із результатом огляду на стан сп`яніння, та чи було йому запропоновано, у разі незгоди, пройти повторний огляд в медичному закладі. 
Наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог ДПР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши подані захисником заперечення, дійшов таких висновків. 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. 
Згідно з п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
Відповідно до п. 1.10 ПДР водій — особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У судовому засіданні досліджено долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 556091 від 01.01.2026; 
- рапорт інспектора поліції, відповідно до якого 31.12.2025 о 23:57 за адресою: м. Дніпро, вул. Новопартизанська біля будинку 24, було зупинено транспортний засіб «DaewooLanos», номерний НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Під час перевірки документів було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, результат огляду 0,81 проміле. Відносно водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. Автомобіль припарковано на узбіччі, без порушення ПДР;
- Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд водія ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Результат тесту – 0, 81 проміле. Водій в Акті огляду поставив підпис, зауваження водія в Акті не вказані;
- роздруківка приладу DragerAlcotest 6820 за № 2687, відповідно до якої у ОСОБА_1 виявлено 0,81 проміле. У роздруківці приладу Драгер водій ОСОБА_1 поставив свій підпис; 
- відеозапис з боді-камер поліцейських, яким зафіксовано, що автомобіль «DaewooLanos», номерний НОМЕР_1 , стоїть на дорозі. Біля двері водія стоїть ОСОБА_1 . Окрім поліцейських та водія ОСОБА_1 , на місці інші люди відсутні. Працівником поліції повідомлено водію про виявлені у нього ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Після цього працівником поліції запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального приладу, на що водій, вказавши, що йому залишилось недалеко проїхати додому, з проханням відпустити його, пройти огляд погодився. Після проходження огляду на місці, водій вказав, що випив 200 грам алкогольного напою, якого саме не уточнив. Далі працівником поліції повідомлено водію результат проведеного огляду, який водієм не оспорено. Після цього ОСОБА_1 , на питання працівника поліції, чому він вживши алкогольні напої, сів за кермо, повідомив, що у місці, де він перебував почалася сварка, йому довелося покинути місце перебування, тому він сів та поїхав. Відеозаписом зафіксовано,що увесь час він початку проходження огляду і до складання протоколу про адміністративне правопорушення, водій звертався до поліцейських з проханням «якось вирішити питання», просив дозволити сісти йому за кермо щоб доїхати додому. Водія від керування транспортним засобом відсторонено. 
Аналізуючи вказані досліджені судом докази, суд зазначає, що вони об`єктивно у своїй сукупності та взаємозв`язку спростовують подані стороною захисту заперечення щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом 31.12.2025. Зокрема з дослідженого судом відеозапису ОСОБА_3 жодного разу не вказав про те, що не керував транспортним засобом, вказуючи, що сів за кермо, у зв`язку з тим, що не міг залишатися у місці перебування, та оскільки додому їхати йому не далеко, сів за кермо та поїхав. Також слід вказати, що перебуваючи на місці, ОСОБА_1 жодного разу не вказував про можливе знаходження за кермом іншої особи, при тому, що згідно досліджено відеозапису, окрім поліцейських та ОСОБА_1 на місці більше нікого не було.
Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9.аПДР України доведено в судовому засіданні сукупністю належних та допустимих доказів, які досліджено та проаналізовано судом, відповідно вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП є доведеною.
Надаючиоцінку ОСОБА_4 про закриттяпровадження у ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130КУпАП, суд дійшовнаступнихвисновків. 
Щодотвердженнясторонизахисту про те, щоу матеріалах справи відсутні докази, якими зафіксовано рух транспортного засобу. На долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано лише те, що працівники поліції підійшли до автомобіля який знаходився в статичному стані. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про рух транспортного засобу під керування ОСОБА_1 відсутні, суд зазначає таке.
Так, з дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, дійсно не встановлено руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , але за висновком суду лише ця обставина, не може бути єдиною підставою закриття провадження у справі, та уникнення особою відповідальності, оскільки керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено сукупністю досліджених судом доказів, а саме відеозаписом, рапортом інспектора поліції, які стороною захисту не оспорювались, клопотання про визнання їх недопустимими доказами, не подавалося. Так на переконання суду, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом 31.12.2025 свідчить, по –перше положення транспортного засобу на проїжджій частині, а саме транспортний засіб не припарковано біля узбіччя та стоїть з увімкненим покажчиком аварійної зупинки; по – друге на місці окрім ОСОБА_1 та працівників поліції нікого не має; по – третє ОСОБА_1 , перебуваючи на місці факт керування не заперечував, а навпаки вказав, що вимушений був поїхати з місця свого перебування, вказав, що до додому йому залишилось їхати недалеко. Також на підтвердження керування транспортним засобом судом приймається, те, що ОСОБА_1 неодноразово просив працівників поліції відпустити його, дозволити сісти за кермо і доїхати додому, «вирішити питання», що за висновком суду безперечно свідчить про усвідомлення особою протиправності своїх дій та намагання уникнути відповідальності за скоєне.
Окрім того, сторона захисту, будучи необмеженою у використаннісвоїхпроцесуальних прав не зверталась до суду з клопотаннями про долученнявідповіднихдоказів, які б могли підтвердити, ОСОБА_6 транспортнимзасобом не керував, також стороною захисту не було заявлено клопотань про допит свідків, які б могли підтвердитивказаніфакти.
Аналізуючи твердження сторони захисту щодо неправомірності зупинки транспортного засобу слід зазначити, що відповідно до рапорту інспектора поліції, який долучено до матеріалів справи, зазначено, що транспортний засіб зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».
Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україніабо в окремихїїмісцевостях, де введено воєнний стан, військовекомандування разом ізвійськовимиадміністраціями (у разіїхутворення) можутьсамостійноабоіззалученняморганіввиконавчоївлади, Ради міністрівАвтономноїРеспублікиКрим, органівмісцевогосамоврядуваннязапроваджувати та здійснювати в межах тимчасовихобмеженьконституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законнихінтересівюридичнихосіб, передбачених указом Президента України про введеннявоєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевірятидокументи у осіб, а в разі потреби проводитиогляд речей, транспортнихзасобів, багажу та вантажів, службовихприміщень і житлагромадян, за виняткомобмежень, встановленихКонституцієюУкраїни.
Відповідно до ж до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національнуполіцію» поліцейськийможезупинятитранспортнізасоби у разі, якщо є інформація, щосвідчить про причетністьводіяабопасажирів транспортного засобу до вчиненнядорожньо-транспортноїпригоди, кримінальногочиадміністративногоправопорушення, абоякщо є інформація, щосвідчить про те, щотранспортнийзасібчивантажможуть бути об`єктомчизнаряддямучиненнядорожньо-транспортноїпригоди, кримінальногочиадміністративногоправопорушення.
Таким чином, під час судового розглядудостовірновстановлено, щополіцейськийвиконаввимоги чинного законодавства, порушень з його боку встановлено не було.
Твердження захисника про те, що працівниками поліції не повідомлено результати проведеного огляду, не зафіксовано, чи погодився він з результатом огляду, спростовано дослідженими в судовому доказами, а саме відповідно до дослідженого судом відеозапису, поліцейським повідомлено водію результат огляду, який ним не заперечувався, та при цьому самим водієм повідомлено про вживання ним приблизно 200 грам алкогольних напоїв. До закінчення складання протоколу водій ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень щодо результатів огляду та керування автомобілем, просив його відпустити, дозволити сісти за кермо та доїхати додому. При цьому, суд також звертає увагу, що жодних зауважень, заперечень, ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному Акті огляду, не зазначив, навпаки вказані документи містять власноручний підпис останнього, що за висновком суду свідчить про його згоду зі складеними документами. Отже, доводи сторони захисту у вказані частині є спростованими. 
За висновком суду об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в наданих суду письмових доказах, щодо обставин адміністративного правопорушення, не вбачається, суд доходить висновку, що надані суду докази є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку керування транспортним засобом, особою у стані алкогольного сп`яніння. 
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи до уваги викладене, дослідивши всі докази у їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Досліджені та перевірені суддею обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
З урахуванням викладеного, характеру скоєного правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеня його вини, відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність, прихожу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. 40 -1, статтями 266,268,280-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Строк виконання постанови в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення посвідчення водія. 
Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня її винесення.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці/

Суддя           Т.В. Безрук