ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.04.2026	Справа № 910/7845/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи 
за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна» (вул. Сім`ї Бродських, буд. 31-33, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 44697566)
2) Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (пр-т. Повітряних Сил, 41, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 37378937)
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства «Брессон Пауер» (Bresson Power) (Вацлавська Площа 846/1, Прага, 110 00, Чеська Республіка; ідентифікаційний код 05637295)
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін: не викликались 

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ
1. Стислий виклад позиції Позивача
До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна» (далі за текстом - ТОВ «Синергоатом Україна», Відповідач-1, Товариство), Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі за текстом - Соломянської РДА в м. Києві, Відповідач-2), в якому просить суд: 
- припинити корпоративні (повноваження Генерального директора) та трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Синергоатом Україна» з дати набрання судовим рішенням законної сили;
- зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до відомостей про ТОВ «Синергоатом Україна» шляхом внесення запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу атрибуту «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомостей про Терещенка Романа Володимировича як керівника ТОВ «Синергоатом Україна».
В обґрунтування заявленого позову Позивач вказує, що у зв`язку із небажанням перебувати на посаді директора Товариства, ним прийнято рішення звільнитися за власним бажанням, про що повідомлялися учасники останнього.
Однак, учасник Відповідача-1 у місце, дату та час проведення загальних зборів для вирішення питання звільнення Позивача не з`явився, що унеможливило вирішення питання щодо звільнення та призвело до необхідності звернення до суду з даним позовом, оскільки відсутня можливість врегулювання в позасудовому порядку питання припинення трудових відносин у встановленому законом порядку.

2. Стислий виклад позиції Відповідача-2
Заперечуючи щодо задоволення вимог, Відповідач-2 зазначає, що Позивач не звертався до суб`єкта державної реєстрації з подачею документів для проведення реєстраційної дії щодо зміни керівника, а Солом`янська РДА в місті Києві може діяти виключно в межах наданих їй повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

3. Процесуальні дії у справі 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Також даною ухвалою вирішено звернутися через Міністерство юстиції України з судовим дорученням до повноважного органу юстиції Чеської Республіки про вручення АТ «Брессон Пауер» (Bresson Power) та Кулікову Броніславу ухвали суду від 27.06.2025 у справі № 910/7845/25 в порядку, визначеному договором між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 28.05.2001, який ратифіковано Україною 10.01.2002 та набув чинності 18.11.2002. Провадження у справі зупинено.
03.07.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Відповдіача-2.
02.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва від Міністерства юстиції України надійшли докази вручення судових документів представнику АТ «Брессон Паеур».
Судом досліджено надані Міністерством юстиції України докази виконання судового доручення та встановлено, що копія ухвали від 27.06.2025 з нотаріальним перекладом вручена Bronislav Kulikov під підпис 10.02.2026.
Водночас, із супровідного листа Міністерства юстиції України від 20.03.2026 № 38897/43774-30-26/12.1 вбачається, що копія ухвали від 27.06.2025 з нотаріальним перекладом вручена представнику АТ «Брессон Паеур», при тому доказів наявності повноважень у Bronislav Kulikov на представництво вказаної компанії не надано.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України.
Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Згідно вимог статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
В сукупності зазначеного вище, суд дійшов висновку, що ним вжито всіх залежним процесуальних заходів з метою повідомлення третіх осіб шляхом звернення до компетентного органу юстиції Чеської Республіки щодо виконання судового доручення у порядку, визначеному договором між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 28.05.2001.
Оскільки розумний строк на виконання судового доручення в межах розгляду даної справи минув, суд вважає наявні у справі докази повідомлення третіх осіб належними в силу чого існують обставини поновлення провадження у справі на підставі статті 230 ГПК України з огляду на усунення обставин, які зумовили зупинення провадження.
Станом на дату ухвалення даного рішення пояснення від третіх осіб не надходили, а оскільки матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
26.08.2022 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ТОВ «Брессон Україна» (номер запису: 1000731020000047010).
26.08.2022 протоколом Загальних зборів засновників ТОВ «Брессон Україна» № 1 обрано ОСОБА_1 на посаду Генерального директора ТОВ «Брессон Україна», про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
26.08.2022 на підставі зазначеного протоколу Загальних зборів засновників ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків Генерального директора ТОВ «БРЕССОН Україна», про що видав відповідний наказ № 1-к від 26.08.2022.
06.04.2023 протоколом № 3 Загальних зборів учасників ТОВ «БРЕССОН Україна» прийнято рішення про зміну найменування Товариства на нову назву - Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна».
Учасниками ТОВ «Синергоатом Україна», відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, є: 
- Акціонерне товариство «Брессон Пауер», юридична особа за законодавством Чеської Республіки, зареєстрована в комерційному реєстрі, який веде Міський суд у Празі, розділ В, справа 22105, юридична адреса: Вацлавська площа 846/1, Нове місто, 110 00, Прага 1, ідентифікаційний номер 05637295 (копія витягу додається), яке володіє 15 % статутного капіталу та відповідно 15 голосів Товариства;
- ОСОБА_2 , громадянин Держави Ізраїль, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 17.12.2012 в Празі, Чехія (копія додається), адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який володіє 85 % статутного капіталу та відповідно 85 голосів Товариства.
У зв`язку із небажанням Позивача перебувати на посаді директора Товариства ним прийнято рішення звільнитися за власним бажанням у зв`язку з чим надіслано на адресу учасників Товариства заяву про звільнення від 15.04.2025 разом з повідомленням від 16.04.2025 про проведення позачергових Загальних зборів учасників Товариства на 22.05.2025 об 11:00 год за адресою: Україна, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських.
Судом встановлено, що повідомлення про скликання Загальних зборів учасників Товариства разом з доданою до нього заявою про звільнення з посади директора 16.04.2025 направлено учасникам Відповідача-1 засобами поштового зв`язку (номер поштового повідомлення № RH040184007UA та № RH040184038UA).
16.04.2025 ОСОБА_1 заяву про звільнення та повідомлення про проведення позачергових Загальних зборів учасників Товариства також направлено на електронні адреси учасників згідно інформації, наявної в списку (реєстрі) учасників.
Скликані на 22.05.2025 Загальні збори учасника Товариства не відбулися у зв`язку із неявкою його учасників, на підтвердження чого Позивачем складено Акт № 1 від 22.05.2025.
Звертаючись до суду із цим позовом, Позивач посилається на те, що питання про звільнення його з посади керівника Товариства може бути вирішено Загальними Зборами Товариства, тоді як неприбуття учасників на Загальні збори для вирішення питань порядку денного та неможливість прийняття Загальними Зборами відповідного рішення порушує його трудові права, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За умовами статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.
Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Частиною 1 та пунктом 6 частини 2 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» закріплено, що загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.
До компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.
Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства. (частина 1 статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Відповідно до частини 1-3 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.
Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.
Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
Так, суд вказує, що чинним законодавством визначено право директора як одноосібного виконавчого органу скликати загальні збору товариства шляхом надсилання повідомлення про це учаснику товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
Згідно пункту 12.1 Статуту Товариства органами Товариства є Загальні збори учасників та колегіальний виконавчий орган - Дирекція.
Відповідно до підпункту 12.4.6 пункту 12.4 Статуту обрання Генерального директора Товариства та його заступників, встановлення розмірів їхніх винагород належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників.
Відповідно до пункту 12.4.6 Статуту обрання Генерального директора Товариства та його заступників, встановлення розмірів їхніх винагород належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників.
Згідно підпункту 13.1.1 пункту 13.1 Статуту Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених законом або Статутом Товариства, а також з ініціативи Генерального директора Товариства. 
Той, хто скликає загальні збори скликає Загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному Учаснику Товариства (пункт 14.2 Статуту). 
Той, хто скликає загальні збори зобов`язаний повідомити Учасників Товариства не менше ніж за 5 днів до запланованої дати проведення Загальних зборів учасників (пункту 14.3 Статуту).
Згідно пункту 14.4. Статуту повідомлення, про скликання Загальних зборів учасників надсилається рекомендованою поштою на юридичну адресу Учасника, та електронною поштою, на електронні адреси кожного учасника, які ведуться Генеральним директором у списку учасників.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.
Згідно із положеннями частин 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом із тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
Як зазначено вище, питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням Загальних Зборів учасників, тому Позивач як керівник Відповідача-1 не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.
У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 911/719/21 викладено висновок, що передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово за два тижні та ініціювання скликання загальних зборів учасників. У випадку вчинення директором відповідних дій, на учасників товариства покладено обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення про таке звільнення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення інших учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом підприємства.
З огляду на встановлені судом вище обставини, суд дійшов висновку, що Позивачем як керівником (директором) Товариства, дотримано порядок скликання Загальних зборів учасників Відповідача-1 та належним чином повідомлено про мету (порядок денний) таких зборів.
Суд вказує, що надані Позивачем докази направлення заяви про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів є належними та допустимими, що відповідно свідчить про вчинення Позивачем всіх залежних дій задля припинення трудових відносин з Відповідачем - 1 в порядку, визначеному чинним законодавством, при цьому Позивачем дотримано приписи законодавства щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, що передбачено статтею 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та модельним статутом, а також порядку звільнення з посади за власним бажанням, що передбачений статтею 38 КЗпП України.
Як встановлено судом вище, Загальні Збори учасників Товариства не відбулися, питання звільнення Позивача не вирішено, а доказів зворотного суду не надано.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.
З огляду на те, що Загальні збори учасників Товариства для розгляду питання щодо звільнення Позивача не відбулися, що відповідно є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення трудових відносин. 
У даному випадку положення закону щодо письмового попередження учасників (засновників) про бажання звільнитися за власним бажанням з боку засновників фактично нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника (директора) чинне законодавство не передбачає, у той час як статтею 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.
Водночас, у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
З огляду на надані до суду докази, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення уповноваженими особами ТОВ «Синергоатом Україна» дій в частині розгляду заяви Позивача про звільнення з посади за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України належним чином та внесення відповідних змін до реєстру.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Відтак, обраний Позивачем спосіб захисту його порушеного права як припинення трудових відносин з Відповідачем-1 є правомірним, оскільки Позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині припинення трудових відносин між Позивачем та Відповідачем-1 є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню, а такі відносини можуть бути припинені з дати набрання даного рішення законної сили.
Щодо вимоги про зобов`язання Відповідача-2 провести реєстраційну дію щодо відомостей про керівника Відповідача-1, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Згідно із пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19.
У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі № 914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
При цьому, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
За приписами частини 2 статті 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).
Отже, виходячи із вище викладеного, можна дійти висновку, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись виключенням директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.
Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом рішення щодо припиненими трудових відносин Позивача з Відповідачем-1, суд дійшов висновку також і про задоволення вимоги Позивача в частині зобов`язання Відповідача-2 провести реєстраційну дію щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про виключення запису про Позивача як керівника ТОВ «Синергоатом Україна» після набрання даним рішенням законної сили.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Підсумовуючи викладене вище, з огляду на встановлені судом обставини за сукупність наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених Позивачем вимог та відповідно наявність підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача-1.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
2. Припинити трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна» (вул. Сім`ї Бродських, буд. 31-33, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 44697566) з дати набрання судовим рішенням законної сили.
3. Зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію (пр-т. Повітряних Сил, 41, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 37378937) внести зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна» (вул. Сім`ї Бродських, буд. 31-33, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 44697566) шляхом внесення запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу атрибуту «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомостей про Терещенка Романа Володимировича як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна» (вул. Сім`ї Бродських, буд. 31-33, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 44697566).
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергоатом Україна» (вул. Сім`ї Бродських, буд. 31-33, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 44697566) на користь Терещенка Романа Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн
5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 08.04.2026

Суддя Антон ПУКАС