Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2065/25

11 березня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В. 
представника позивача: Куцого О.С.. 
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Делятинської селищної ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю, - 

ВСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, який в подальшому збільшила до Делятинської селищної ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона народилася і проживає в АДРЕСА_1 . По сусідству їх будинку в АДРЕСА_1 проживало подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких не було дітей та інших родичів, а тому вона допомагала їм по господарству. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона разом із ОСОБА_3 за її кошти його похоронили. Після смерті ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я ОСОБА_3 . Вона доглядала її аж до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 , вона тримала свідоцтво про її смерть та за свій рахунок провела похорони. Ще за свого життя ОСОБА_3 говорила, що все що її належить, в тому числі її подвір`я разом із землею буде належати їй, як сусідці, однак заповіту вона так і не складала. 
Так як на час смерті ОСОБА_3 жодних родичів у неї не було, тому після її смерті вона у 2008році звернулася до ТзОВ «Зеніт» для виготовлення земельно-кадастрового плану земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_3 24.01.2009р. рішенням Білоославської сільської ради №41-17/2009 на основі земельно-кадастрового плану виготовленого ТОВ «Зеніт» їй було надано дозвіл на виготовлення технічного звіту по передачі земельної ділянки у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1474га. Після чого, на земельній ділянці вона продовжила будівництво житлового будинку, яке тривало до 2024р. 30.10.2024року вона зареєструвала право власності на житловий будинок. Незважаючи на те, що даний будинок було побудовано на земельній ділянці ОСОБА_3 , її житловому будинку сільською радою присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 .
Після реєстрації права власності на житловий будинок, вона мала намір зареєструвати право власності на земельну ділянку, яка була в користуванні ОСОБА_3 і на якій вона з її дозволу побудувала свій житловий будинок. Однак, коли для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру вона звернулася до землевпорядної організації із рішенням Білоославської сільської ради за № 41-17/2009 від 24.01.2009р. та земельнокадастровим планом земельної ділянки їй повідомили, що даній земельній ділянці вже присвоєно кадастровий номер: 2624080301:02:003:0057 і 21.03.2008р. було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №853410.
Крім того, на даній земельній ділянці знаходиться старий житловий будинок, який вони використовували як технічне приміщення під час будівництва нового будинку. На даний час їй стало відомо, що право власності на даний житловий будинок також зареєстрований за ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом №Д-1274 від 26.06.2006р. Відповідно до технічного паспорта даний житловий будинок складається з житлового будинку позначений літерою А. загальною площею 62 кв.м., житловою площею 40,2кв.м.
Зазначає, що з 2008року по даний час вона постійно самостійно, вільно, відкрито володіє, користується та утримує земельною ділянкою, кадастровий номер: 2624080301:02:003:0057 та житловим будинком, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Тому вважає, що у неї є правові підстави заявляти про давність володіння зазначеним вище майном. 
Стислий виклад позицій позивачів:
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 2624080301:02:003:0057, яка знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю; та визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_2 і згідно технічного паспорту складається з житлового будинку, зазначеного під літерою “А”, разом інвентаризаційною вартістю 14009,00грн. 
Представник відповідача Делятинської селищної ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак за підписом представника поступила заява в якій просить справу слухати у відсутності їх представника та не заперечують проти задоволення в межах норм законодавства.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2025 року провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2025 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.
Ухвалою суду 02.12.2012 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що позивач по справі зареєстрована АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України із зазначенням місця реєстрації. ( а.с 6-7)
По сусідству їх будинку в АДРЕСА_1 проживало подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких не було дітей та інших родичів.( а.с. 13, 36-38) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складється із житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с 35) Відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 житловий будинок - рік побудови 1959 року.( а.с 36-38) 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28.10.2007р. ( а.с 8) 
Відповідно до довідки Білоосолавської сільської ради Надвірнянського району Івано-Фраківської області від 05.07.2007р. виданій ОСОБА_1 вбачається, що вона проводила похорони за свій рахунок ОСОБА_3 , яка помера ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 9) 
Після смерті ОСОБА_3 позивач отримала свідоцтво про її смерть, що підтверджується копією довідки про смерть, виданої відділом реєстрації акті цивільного стану Білоославської сільської ради від 28.04.2007р. відповідно якої ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Білі Ослави ( а.с 9) 
Так як на час смерті ОСОБА_3 жодних родичів у неї не було, тому після її смерті позивач у 2008році звернулася до ТзОВ «Зеніт» для виготовлення земельно-кадастрового плану земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_3 (а.с 11) 
24.01.2009р. рішенням Білоославської сільської ради за №41-17/2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту по передачі земельної ділянки у власність» на основі земельно-кадастрового плану виготовленого ТОВ «Зеніт» позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічного звіту по передачі земельної ділянки у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1474га. а.с.10) 
Після чого, на даній земельній ділянці позивач продовжила будівництво житлового будинку, яке тривало до 2024р. ( а.с. 11) 
30.10.2024року позивач зареєструвала право власності на житловий будинок, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав. інд.номер 401472916- закінчений будівництвом об`єкт, житловий будинок,адреса в АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 .(а.с.12) 
Судом встановлено також , що позивач з метою зареєструвати право власності на земельну ділянку, яка була в користуванні ОСОБА_3 і на якій вона з її дозволу побудувала свій житловий будинок, звернулася до землевпорядної організації із рішенням Білоославської сільської ради №41-17/2009 від 24.01.2009р. та земельнокадастровим планом земельної ділянки для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру їй повідомили, що даній земельній ділянці вже присвоєно кадастровий номер: 2624080301:02:003:0057, і 21.03.2008р. було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №853410 на ім" ОСОБА_4 ( а.с 13-14).
Норми права, які застосував суд:
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
За загальним правилом, особа набуває права власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіла цим майном протягом установленого строку.
Відповідно до пункту8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Беручи до уваги, що Цивільний Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
Відповідно до пунктів 9, 10, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом України.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Згідно з положеннями ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. 
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. 
Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. 
У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61- 19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. 
За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
В судовому засіданні достовірно встановлено , що ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави добросовісно заволоділа чужим майном земельною ділянкою та житловим будинком за адресоюс. Білі Ослави по АДРЕСА_1 та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше десяти років.
Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позивачем наявність умов, передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю.
Висновки суду:
Враховуючи встановлені обставини, а також те, що позивачка добросовісно заволоділа майном і понад 10 років продовжує відкрито,вільно та безперешкодно користуватися земельною ділянкою та житловим будинком для власного використання, дбає про його збереження, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку, кадастровий номер: 2624080301:02:003:0057, яка знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю та визнання права власності за набувальною власністю на житловий будинок АДРЕСА_2 і згідно технічного паспорту складається з житлового будинку, зазначеного під літерою “А”, разом інвентаризаційною вартістю 14009,00грн.
На підставі ст.ст.16,316,328, 344 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Делятинської селищної ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю - задовільнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 2624080301:02:003:0057, яка знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю; 
Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_2 і згідно технічного паспорту складається з житлового будинку, зазначеного під літерою “А”, разом інвентаризаційною вартістю 14009,00грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач:  ОСОБА_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 . 
Відповідачі: Делятинська селищна рада, вул. 16 Липня буд 273, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. 

Суддя Міськевич О.Я.