Справа № 156/181/26
Провадження № 2/156/246/26
Рядок статзвіту № 69

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
08 квітня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,
за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/181/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 - не з`явився,
представник позивача – ОСОБА_3 - не з`явилася,
відповідач ОСОБА_2 - не з`явилася, 
представник відповідача – ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
в с т а н о в и в :
Короткий виклад обставин справи
18.02.2026 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог ствердив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2014 року. В шлюбі у них народилась дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 лютого 2015 року рішенням Іваничівського районного суду постановлено стягувати з нього в користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу).
13.01.2016 року рішенням Іваничівського районного суду шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу він не приділяв належної уваги дочці і через втрату сімейних контактів 28.06.2023 року рішенням Іваничівського районного суду був позбавлений батьківських прав, (справа №156/441/23), що стало найбільшою помилкою в житті відповідача.
28.09.2023 року він та ОСОБА_7 уклали шлюб. В останньої, вже було від першого шлюбу п`ятеро дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після одруження він, знайшов спільну мову з дітьми дружини і ще раз зрозумів помилку, щодо втрати контакту зі своєю дочкою ОСОБА_13 . Він хотів відновити спілкування з дочкою, проте, коли зустрівся з нею, на жаль, вона його не впізнала. Ця подія і великий борг по аліментах, відсутність стабільного доходу унеможливили на той час відновлення батьківських прав. І щоб не травмувати дівчинку, самостійно, без допомоги відповідача, відновити спілкування з дочкою він не міг.
ІНФОРМАЦІЯ_7 у нього народилася дочка ОСОБА_14 . ІНФОРМАЦІЯ_8 , бувший чоловік його нинішньої дружини - батько п`ятьох її дітей від першого шлюбу, ОСОБА_15 , загинув при виконанні військового обов`язку.
ІНФОРМАЦІЯ_9 він мобілізувався на військову службу і лишився єдиним годувальником сім`ї.
Разом з тим, маючи намір в майбутньому відновити батьківські права відносно дочки від першого шлюбу ОСОБА_6 , він сплатив відповідачці усю заборгованість по аліментах, що підтверджується довідкою з виконавчої служби.
ІНФОРМАЦІЯ_10 в нього народився ще один син ОСОБА_16 . Його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, і отримує щомісячно 850 грн. державної допомоги при народженні дитини, 2100 грн. допомоги на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях, а також з листопада 2025 року 3116,72 грн. допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами. Тобто, щомісячний дохід дружини позивача становить 6066,72 грн. (850+2100+3116,72), що підтверджується довідками доданими до позову.
Жодних виплат, після загибелі ОСОБА_15 , як і пенсії по втраті годувальника п`ятьох дітей, ОСОБА_17 не отримує. Найстарший син дружини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже повнолітній, проте продовжує навчання. Він отримує стипендію всього 1250 грн., що є значно нижчим прожиткового мінімуму, а тому він потребує фінансової підтримки на час навчання. 
Є зрозумілим, що він також постійно потребує значних витрат і на своє забезпечення, в тому числі на речі необхідні для виживання в бойових умовах, які не покриваються державою. Він є учасником бойових дій, і на жаль через постійне несення служби, він немає ні можливості, ні коштів на відновлення здоров`я. Залишок коштів, які лишаються після сплати аліментів позивач витрачає на сім`ю.
На сьогодні в нього на утриманні, крім дочки ОСОБА_6 на яку сплачуються аліменти в розмір 1/3 - є ще двоє дітей народжених в другому шлюбі, а також ще й п`ятеро дітей дружини, за яких він також несе матеріальну відповідальність, як вітчим. Тому аліменти в розмірі 1/3 є значними, що підтверджуються довідкою наданою виконавчою службою, про дохід та стягнення аліментів.
З часу постановлення рішення про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_18 у нього значно змінився сімейний стан, значно зросли матеріальні витрати на новонароджених дітей і на сім`ю. Тому з врахуванням усіх обставин, вбачається потреба у зменшенні розміру стягуваних аліментів хоча б до 1/6 (однієї шостої частки) з урахування того, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років в Україні з 1 січня 2026 року становить 3 512 грн. на місяць, а стягувані аліменти значно перевищують цю суму і тому не дають можливості позивачу забезпечити усіх дітей в рівних умовах.
Відповідач скористалася своїм правом та подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки це абсолютно не відповідатиме інтересам її дитини. Зазначила, що дійсно перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі, вони мають спільну доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.02.2015 року по справі № 156/42/15-ц з позивача в користь неї було присуджено аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 визнав даний позов в повному обсязі.
В позовній заяві ОСОБА_1 просить зменшити розмір стягуваних аліментів, та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дочкою повноліття, оскільки у нього, з часу винесення рішення про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_18 , значно змінився сімейний стан, значно зросли матеріальні витрати на новонароджених дітей і на сім`ю. Зазначає, що чинний розмір аліментів, є надмірним, та не відповідає його теперішнім матеріальним можливостям, разом з тим, не подаючи суду довідки про свої доходи.
Стверджує, що позивач абсолютно ніколи не цікавився життям та здоров`ям дитини. У позовній заяві він вказує, що найбільшою помилкою в його житті стало те, що 28.06.2023 року його було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_6 , і що лише після одруження, 28.09.2023 року із ОСОБА_19 , він знайшов розуміння і підтримку, та докорінно переглянув своє відношення до життя, та до сім`ї, що звучить дуже цинічно, адже, про які висновки може йти мова, якщо він і не намагався відновити спілкування зі своєю донькою, а також поновити в судовому порядку свої батьківські права. Твердження позивача, без будь-якого на це підтвердження, про те, що він хотів відновити спілкування з донькою, але вона його не впізнала, і що це, а також великий борг по аліментах, не дозволили йому відновити батьківські права, є голослівним.
Таке читати особливо боляче відповідачці, яка самотужки всі ці роки виховує спільну дитину, а позивач жодного разу, навіть, не привітав доньку з днем народження. Про жодні позитивні зміни по відношенню до ОСОБА_6 , після його другого шлюбу, не може йти й мова, адже він ніколи не спілкувався з нею, і не звертався до неї із проханням зустрітися та нарешті познайомитися з дитиною. При цьому, вона ніколи не чинила жодних перешкод їхньому спілкуванню, і була б дуже щаслива, щоб у її доньки був батько. Позивач вказує про народження у другому шлюбі двох дітей - ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а також наявністю в дружини п`ятеро дітей від першого шлюбу, що є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки це зміна сімейного стану, у зв`язку з чим в нього зросли матеріальні витрати. Проте батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
Наголошує, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходить в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.
Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
Жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням місцевим судом розмірі, позивач до суду не надав. А навпаки, позивач, який ніколи ніде офіційно не працював, в добровільному порядку аліментів не сплачував, лише тепер, ставши військовослужбовцем, та отримуючи офіційно дохід, виплатив усю заборгованість по аліментах. Це підтверджується долученим особисто позивачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 51952448, з якого чітко вбачається, що станом на грудень 2025 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження складав 272941,04 грн., який був повністю погашений.
Позивач десять років не сплачував аліменти, і лише зараз він може виконувати свій обов`язок матеріально утримувати дитину до повноліття, встановлений ст. 180 СК України, що повністю спростовує позицію, викладену у позові, щодо погіршення його матеріального стану.
Також наголошує на тому, що вітчим не має прямого обов`язку утримувати пасинка/падчерку, якщо він їх не усиновив. Відповідно до ст.268 СК України, такий обов`язок виникає лише за умов: спільного проживання, відсутності у дитини рідних батьків/родичів або їх нездатності утримувати дитину.
Така ж правова позиція Верховного Суду (постанова від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23), яка підтверджена нормами СК України.
У цих дітей є матір (дружина позивача). Окрім того, батько дітей - ОСОБА_15 , загинув при виконанні військового обов`язку, про що зазначено у позовній заяві, а відповідно усі неповнолітні та малолітні діти мають право на одноразову допомогу у складі 15 мільйонів гривень, щомісячну пенсію по втраті годувальника, а також існують ще цільові підтримки у територіальних громадах. На її думку, в інтересах дітей, як їхній законний представник, ОСОБА_17 , зобов`язана звернутися у всі відповідні інстанції для оформлення таких виплат, і надання позивачем довідки від ПФУ про неотримання пенсії по втраті годувальника не заслуговують на увагу.
Просить суд врахувати, що для належного утримання доньки ОСОБА_6 необхідні значні кошти, з кожним місяцем збільшуються її потреби. Доньку вона намагається всебічно розвивати, харчувати та одягати на належному рівні, саме вона одноосібно виконувала цей обов`язок з народження дитини. Обов`язкові витрати йдуть на: продукти харчування, одяг, вітаміни, засоби гігієни, ліки, іграшки, канцтовари, гуртки. Звичайно, що фіскальні чеки на усі ці витрати відповідач не зберігає, а тому на підтвердження таких витрат долучається не значна кількість чеків.
Дочка ОСОБА_20 відвідує гурток «Природничі студії» Нововолинського центру дитячої та юнацької творчості з 01.10.2025 року, що підтверджується долученою довідкою № 01-10/28 від 27.02.2026 р. На заняття дитину з дому, який знаходиться в с.Соснина Володимирського району Волинської області, возить саме вона. На доїзд та купівлю матеріалу на гурток постійно йдуть витрати.
На даний час дитина знаходиться на ортодонтичному лікуванні в КНП «Нововолинська міська стоматологічна поліклініка», що підтверджується долученою довідкою № 39 від 27.02.2026 р., і знову ж таки, на доїзд та лікування потрібні кошти.
Окрім того, дівчинка має захворювання ока/придатків, у зв`язку з чим часто звертається за наданням медичної допомоги.
Дійсно вона постійною роботою не забезпечена, оскільки самотужки потрібно здійснювати догляд не лише за донькою, а й батьками, з якими вони з донькою проживають. Батько відповідача - ОСОБА_21 , після поранення під час захисту Батьківщини, отримав довічно другу групу інвалідності, і йому протипоказана робота з фізичними перевантаженнями. Її рідний брат ОСОБА_22 з ними не проживає, що підтверджується долученим актом обстеження факту проживання від 27.02.2026 року Саме через ось ці всі вищевказані обставини, відповідач не може працевлаштуватися, оскільки не буде кому займатися дитиною, батьками, та господарством.
У зв`язку з наведеним, вона просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.
Позивач подав заперечення на відзив в якому зазначив, що визнає свою помилку, щодо ігнорування батьківських обов`язків і судового процесу при позбавленні його батьківських прав. Проте вперше отримав інформацію, про дозвіл на спілкування з дочкою з відзиву на позов і надіється, що відповідач не відмовлятиме в допомозі наладити зв`язок з дочкою в майбутньому, при отриманні відпустки. Саме з цією метою, щоб отримати прихильність дочки і згоду відповідача на право в поновленні батьківських прав і було погашено позивачем з його компенсаційних виплат усю заборгованість по аліментам. Він не намагається компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, а користується своїм правом на зміну розміру аліментів при зміні сімейного стану для отримання можливості забезпечити усіх дітей в рівних умовах. Зміна сімейного стану: народження двох дітей у новому шлюбі: ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_12 , в сукупності з загибеллю батька 5х дітей, яким він став вітчимом, а дружина знаходиться у відпустці по догляду за його сином, що є поважною причиною і унеможливлює її одноособово утримувати усіх дітей – що поклало фінансову відповідальність і на нього. За таких обставин посилання у відзиві на висновки в постанові ВС від 14.12.2023 року (справа №160/11228/23) є недоречним.
Зазначає, що він не намагається звільнитися від обов`язку щодо утримання дитини, а лише використовуючи своє право на зменшення розміру аліментів намагається фінансово розподілити кошти на утримання інших членів сім`ї, та досягнення балансу інтересів усіх утриманців. Верховний Суд неодноразово підкреслював, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, а не покладаються лише на одного.
Він є військовослужбовцем і немає інших доходів з яких могли б вираховуватись аліменти, не має ні можливості, ні наміру приховувати свій дохід. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який було додано до позову видно розмір його доходу з якого відповідно до вимог закону і нараховуються аліменти, оскільки сам боржник на це впливати не може. Тому вказівка про ненадання довідки про дохід є голослівною, оскільки ця інформація відкрита і для відповідача, як для стягувача аліментів в рамках Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), що дозволяє переглядати інформацію про хід справи онлайн. В той час, як відповідачка не надає жодних доказів підтверджених витрат та необхідності на такі значні суми аліментів по утриманню дочки. Чеки на продукти, та чеки з аптек без призначення - є повсякденними витратами сім`ї.
Звертає увагу суду, що відповідач вказуючи що ніде не працює, підтверджує, що живе також на аліменти, чим порушує цільове призначення аліментів на дитину.
Крім того, не маючи особистого доходу, відповідач надає доказ купівлі надзвичайно дорогої ігрової приставки такої як Sony PlayStation вартістю в 22349 (двадцять дві тисячі триста сорок дев`ять гривень). Стає зрозумілим, що у випадку необхідності витрат на здоров`я чи освіту дочки, базові потреби дитини - такі б речі, які в декілька разів перевищують прожитковий мінімум працездатної особи ніхто б не купував. Купівля таких надзвичайно дорогих речей, іграшок є показником значного розміру аліментів, та можливості їх зменшення. Складається враження, що аліменти позивача витрачаються і на утримання батьків відповідачки. Не заслуговують на увагу покликання відповідачки на її обов`язок по догляду за батьками, оскільки документів про необхідність догляду не надано.
Стверджуючи про догляд за батьками та надаючи доказ отримання батьком поранення під час захисту Батьківщини та про інвалідність ІІ групи, позивач не надає дохід (щомісячну пенсію, допомоги), які передбачені при таких обставинах. Проте, дозволяє рекомендувати дружині позивач звернутися у всі відповідні інстанції за допомогою.
Крім того, з поданого відповідачкою акту (обстеження акту проживання) вбачається, що з ними проживає і її матір ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка не є особою пенсійного віку, а отже вона не позбавлена можливості працювати та не перебуває на утриманні, як непрацездатна особа, яка відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу має обов`язок по утриманню та доглядом за своїм чоловіком, не є особою пенсійного віку, та має можливість доглядати і за господарством і допомогти у вихованні дочки при працевлаштуванні відповідача.
Крім вище викладених аргументів, з часу подання позову, виникли нові обставини, які теж є підставою для зменшення розміру аліментів. Під час несення військової служби, здоров`я позивача погіршилось, про що надаються нові документи.
Позивач вже пройшов частину лікування і потребує ще в майбутньому і лікування, хірургічного втручання, та реабілітації. Дані обставини є ще однією підставою та на сьогоднішній день уже необхідністю для позивач, у зменшенні розміру стягуваних аліментів до 1/6 (однієї шостої) частки.
Позиція учасників процесу
В судове засідання, 08.04.2026 року позивач та її представник не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання, 08.04.2026 року також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить підтвердження в матеріалах справи.
В попередньому судовому засіданні, 02.04.2026 року ОСОБА_2 проти позову заперечила повністю. Додатково зазначила, що їх дочці ОСОБА_24 цього року виповниться 12 років, позивач 11 років не сплачував аліменти на утримання доньки, не надавав жодної допомоги, не спілкувався з дитиною, лише коли почалися відрахування аліментів із його заробітної плати, він одразу ж подав позов про зменшення розміру аліментів. Підтвердила, що позивач дійсно погасив заборгованість по аліментах, яка накопичувалася цілих 11 років. З отриманих грошових коштів, вона за проханням дитини дійсно придбала їй приставку «Sony PlayStation», оскільки це був єдиний подарунок, який отримала дитина від батька за все її життя. Ствердила, що вона із отримуваних аліментів на дитину не утримує батьків, оскільки її мати перебуває на утриманні в її батька, який після поранення, має добру пенсію. Батьки все життя допомагали їй, в тому числі в утриманні дитини, оскільки її сім`я займається сільським господарством, вона також приймає участь в утриманні господарства, це і є їхній заробіток, вона з батьками та дочкою проживають разом в с. Соснина. Вона дійсно офіційно ніде не працює, однак з батьками займаються сільським господарством, мають корови, качки, землю, все вирощене продається на базарі, вона також у вільний час вишиває та продає свої роботи. Просила суд звернути увагу на те, що лише декілька місяців її донька утримує належне забезпечення від батька, який більше десяти років не цікавився її життям, отримані кошти вона витрачає виключно на дитину та на забезпечення її майбутнього.
Представник відповідача ОСОБА_4 в останньому судовому засіданні підтримала позицію викладену у відзиві на позовну заяву. В попередньому судовому засіданні наголосила, що відповідач розпоряджається аліментами виключно в інтересах доньки, в її планах є максимальне забезпечення всього необхідного для дитини. Протягом 11 років позивач не сплачував аліменти на дитину, не думав про те, як живе його дитина, що вона їсть, однак сплативши аліменти лише декілька місяців уже зазначає, що за його аліменти проживає уся родина відповідача. Всі ці 11 років відповідачка самостійно забезпечувала дитину всім необхідним. Купівля приставки, про що наголошує позивач, відбулася тоді, коли позивач почав погашати заборгованість по аліментах, і це було зроблено для того, щоб це можливо закарбувалося в пам`яті дитини, як подарунок від батька, оскільки останній з моменту народження доньки навіть не вітав її з днем народження. Вважає, що погашення заборгованості по аліментах це обов`язок батька, а не можливість отримання прихильності дитини до позивача. Крім того, звернула увагу на те, що позивач жодним чином не намагався поновити свої батьківські права, не звертався з таким проханням і до відповідачки. У матеріалах цивільної справи відсутні відомості про погіршення майнового стану позивача, а навпаки погашення заборгованості свідчить про покращення його майнового стану. Також просила врахувати, що рішення суду має бути не лише законним, а й справедливим, а зменшення розміру аліментів не буде відповідати найкращим інтересам дитини, тому просила суд відмовити в позові повністю.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 24.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом осіб. 
Ухвалою суду від 18.03.2026 року постановлено прийняти до розгляду відзив на позов, відповідь на відзив, викликати та допитати в судовому засіданні свідків за клопотанням відповідача та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності позивача та його представника.
Заслухавши позицію сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони у цивільній справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.11.2014 року (а.с. 6).
Відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14.02.2015 року, вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7).
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 13.01.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 8).
В ході розгляду цивільної справи судом встановлено, що дійсно рішенням від 28.06.2023 позивач ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 ( справа №156/441/23)
В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_25 уклали шлюб 28.09.2023 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.09.2023 року (а.с. 9).
У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.04.2024 року (а.с. 10).
ОСОБА_1 та ОСОБА_17 є також батьками ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.11.2025 року (а.с. 11).
Бувший чоловік ОСОБА_17 – ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 12).
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 ), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 ) та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 ) є дітьми ОСОБА_25 та ОСОБА_15 (а.с. 13-17).
Відповідно до Акту обстеження на предмет проживання сім`ї гр. ОСОБА_17 від 20.01.2026 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_17 , 1984 року народження, ОСОБА_1 1991 року народження, ОСОБА_26 , 2024 року народження, ОСОБА_27 , 2025 року народження, ОСОБА_12 , 2014 року народження, ОСОБА_11 , 2012 року народження, ОСОБА_10 , 2010 року народження, ОСОБА_9 , 2008 року народження та ОСОБА_8 , 2007 року народження (а.с.18). Зі слід ОСОБА_17 , вона та її члени сім`ї проживають без реєстрації за вищезазначеною адресою та ведуть спільне домашнє господарство. Це підтверджують сусіди ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та гр. ОСОБА_30 (а.с. 18).
ОСОБА_17 та ОСОБА_1 є багатодітною сім`єю про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_11 від 19.02.2024 року (а.с. 19).
Відповідно до довідки Управління з питань виплат ГУ ПФУ у Волинській області від 27.01.2026 року, ОСОБА_17 перебуває на обліку в Управлінні, як одержувач державної допомоги на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях. За даними електронної особової справи №1470550054 розмір допомоги за 01.01.2025 по 31.12.2025 року становить 25200,00 грн. (а.с. 20).
Відповідно до довідки Управління з питань виплат ГУ ПФУ у Волинській області від 27.01.2026 року, ОСОБА_17 перебуває на обліку в Управлінні, як одержувач державної допомоги при народженні дитини. За даними електронної особової справи №1470550054 розмір допомоги за 01.01.2025 по 31.12.2025 року становить 10320,00 грн. (а.с. 21).
Відповідно до довідки Управління з питань виплат ГУ ПФУ у Волинській області від 27.01.2026 року, ОСОБА_17 перебуває на обліку в Управлінні, як одержувач державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами. За даними електронної особової справи №1470550054 розмір допомоги за 01.01.2025 по 31.12.2025 року становить 3116,72 грн. (а.с. 22).
Відповідно до відповіді Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинській області, ОСОБА_17 не перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як отримувач будь-якого виду пенсії, як отримувач будь-яких видів державної соціальної допомоги. Перебуває на обліку, як отримувач будь-якого виду субсидії чи пільг на ЖКП (а.с. 23).
ОСОБА_8 навчається в КЗ «Нововолинський центр професійної освіти» на 2 курсі денної форми навчання за професією штукатур, лицювальник – плиточник (а.с. 24). Останній отримував дохід у вигляді стипендію з 01.2025 по 12.2025 в розмірі 14 547,20 грн. (а.с. 25).
Позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_12 з 17.06.2025 року, про що свідчить довідка військової частини НОМЕР_12 від 22.10.2025 року за №7635 (а.с. 26), є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_13 від 29.08.2025 року (а.с. 27). 
Відповідно до відповіді №4 від 27.02.2026 року ліцею ім. Сергія Байдовского с. Соснина, ОСОБА_1 контакту з школою в якій навчається ОСОБА_5 , не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується (а.с. 43).
Відповідно до довідки № 01-10/28 від 27.02.2026 року, ОСОБА_5 є вихованкою гуртка «Природничі студії» Нововолинського центру дитячої та юнацької творчості з 01.10.2025 року по даний час (а.с. 44).
Згідно з довідкою КНП «Нововолинська міська стоматологічна поліклініка» №39 від 27.02.2026 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на ортодонтичному лікуванні в закладі (а.с. 45).
Відповідач в інтересах доньки ОСОБА_5 також зверталася до офтальмолога за консультацією, оскільки остання мала захворювання ока/придатків (а.с. 46).
Відповідач ОСОБА_2 з 2019 року не працює, про що свідчить копія індивідуальної відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 47).
Відповідач по справі є дочкою ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_14 (а.с. 51).
Відповідно до інформації наданої ЦНАП Іваничівської селищної ради №32 від 27.02.2026 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (не проживає) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.с. 48). 
Відповідно до Акту обстеження факту проживання від 27.02.2026 року, за адресою АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . ОСОБА_22 зареєстрований, однак не проживає. (а.с. 49) 
Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №877614, ОСОБА_21 , батько відповідачки, має другу групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини (довічно) (а.с. 50).
В матеріалах справи наяві чеки про купівлю продуктів, ліків одягу та взуття відповідачкою ОСОБА_2 (а.с. 53-60) та пристрою Sony PlayStation за суму 22 349,00 грн., про що свідчить копія видаткової накладної від 27.10.2025 року (а.с. 52).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у ОСОБА_1 станом на 22.01.2026 відсутня заборгованість по аліментам (а.с. 28).
В той же час заборгованість по аліментам була сплачена позивачем лише у грудні 2025 року, до цього аліменти останнім не сплачувалися, розмір аліментів розраховувався залежно від середньої заробітної плати працівника по місцевості та становив 3962,94 грн.
На підтвердження свого стану здоров"я, позивач ОСОБА_1 надав ряд документів, які долучив до відповіді на відзив, однак суд звертає увагу, що деякі з них, є не належним чином засвідчені, не повні та не можуть братись судом до уваги. В той же час з направлення на стаціонарне обстеження та лікування вбачається, що дійсно ОСОБА_1 має ряд захворювань. 
Свідок ОСОБА_23 в судовому засідання надала показання в яких зазначила, що вона є матір"ю відповідачки, її внучка ОСОБА_5 з дочкою (відповідачем) проживають з нею та її чоловіком в с. Соснина. Знає, що ОСОБА_1 почав платити аліменти лише близько шести-семи місяців тому, до цього жодної допомоги на утримання доньки не надавав, не цікавився її життям. Внучка з дня її народження, проживає з ними в селі, вона, її чоловік та дочка утримують внучку, мають городи, продають молоко та різний урожай. Знає, що позивач був раніше судимий, коли її дочка народила, ОСОБА_1 лише приїхав один раз в пологовий будинок, більше життям дитини не цікавився. Дочка ОСОБА_2 використовує кошти лише на дитину, накопичує грошові кошти на майбутнє внучки. Вважає, що позивач зобов"язаний сплачувати кошти на утримання дитини, щоб дочка з внучкою менше перебували на їх утриманні. Ствердила, що дочка жодного разу не забороняла позивачу спілкуватися з дитиною. Щодо витрат на дитину, то такі є значні, оскільки ОСОБА_20 ходить на різні гуртки, де займає призові місця, витрати ідуть на матеріали, на дорогу в м. Нововолинськ, на стоматолога, на окуліста. Коли позивач не сплачував аліменти, а це було з моменту народження дитини, вони забезпечували дочку та внучку всім необхідним, а дочка допомагає їм по господарству з чого вони і живуть.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засідання надала показання в яких зазначила, що вона є тіткою ОСОБА_6 . Знає, що позивач участі в житті доньки ОСОБА_6 ніколи не брав, він нічого не купляв їй, не вітав з днем народження, ОСОБА_2 все робила сама для дитини, для її нормального рівня життя, щоб дитина не була чимось обмежена та не виділялася в селі серед інших дітей. Знає, що ОСОБА_20 ходить на різні гуртки в м. Нововолинськ, ОСОБА_2 дитину водить в зоопарки, на концерти та качелі, надає грошові кошти в школу, на харчування. Хоча ОСОБА_2 офіційно не працює, однак допомагає матері, займаються сільським господарством, з цього і живуть. Стверджує, що відповідач жодного разу не чинила опір у спілкуванні позивача з дочкою, а грошові кошти (аліменти) використовує за цільовим призначенням - на дочку.
Застосоване судом законодавство та висновки суду
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22.
З наведеного також вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище чи стан здоров`я одержувача аліментів, виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 грудня 2022 року по справі № 727/1599/22, зазначив, у другому шлюбі у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_6. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки судів попередніх інстанцій про те, що народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивача є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.
В ході розгляду цивільної справи судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З останнього, рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.02.2015 року, стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7).
Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що з часу прийняття рішення суду у 2015 році змінився його матеріальний та сімейний. Дійсно з наданих суду доказів судом встановлено, що позивач є батьком ще двох дітей народжених у шлюбі з ОСОБА_25 . Однак як слушно зазначає представник відповідача батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
В той же час, народження у позивача ще двох дітей та утримання нової сім`ї є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів, оскільки його сімейний стан дійсно змінився.
Суд безперечно враховує той факт, що дружина позивача є матір"ю ще п"ятьох дітей, один з яких уже є повнолітнім, батько яких загинув при виконанні вйськового обов"язку, однак відповідно до законодавства України діти померлого мають право на отримання одноразової допомоги у виді 15 мільйонів гривень та пенсію по втраті годувальника, а обов"язок позивача по утриманню дітей дружини відповідно до Сімейного кодексу виникає лише за певних умов, якщо такі діти не були ним усиновлені.
Як встановлено з наданих письмових доказів, а саме розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, позивач аліменти на утримання доньки не сплачував тривалий час, як ствердили в судовому засіданні свідки ще з моменту народження дитини, позивач жодної допомоги на її утримання не надавав, остання перебувала на повному утриманні своєї матері, а лише з серпня 2025 року, боржником почало виконуватися рішення суду датоване ще 2015 роком. У зв"язку з наведеним та такою поведінкою позивача його було позбавлено батьківських прав щодо доньки у 2023 році, а розмір аліментів на утримання дитини розраховувався державним виконавцем виходячи з розміру середьої заробітнї плати працівника для цієї місцевості та наприклад у 2025 році становив 3962,94 грн. 
З досліджених письмових доказів судом встановлено, що матеріальне становище позивача навпаки не погіршилося, а покращилося, він отримує гідне матеріальне забезпечення, як військовослужбовець, перебуває на державному утриманні, погасив заборгованість зі сплати аліментів. Однак суд не може не звернути увагу на ту обставину, що почавши отримувати офіційний дохід, маючи можливість виконувати свій обов"язок по утриманні дитини, вперше за останні роки, позивач чи не одразу ж ініціював питання про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання його доньки. Останній, як встановлено судом, зокрема із показів свідків, жодним чином не намагався відновити свої батьківські права ще з 2023 року, не встановлено судом і того факту, що відповідачка якимось чином чинила перешкоди у цьому позивачу. Маючи намір, як стверджує позивач, поновити свої батьківські права, останній в той же час з 2023 року жодним чином не надавав допомогу на утримання доньки, хоча є особою молодого віку, працездатним і очевидно здобував кошти на своє проживання протягом усього часу, як стверджує у позові, таки мав дохід, хоча і не стабільний.
Щодо стану здоров"я позивача, суд безперечно враховує такий, однак звертає увагу, що останній є діючим вйськовослужбовцем, а відповідно перебуває на утриманні та забезпеченні держави, яка і оплачує проходження ним лікування.
За таких обставин, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, поведінки позивача як до, так і після пред"явлення позову, оцінки його особистості як батька та його ставлення до виконання батьківських обов"язків впродовж більш як десяти років, враховуючи інтереси усіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню до 1/4 частки його доходів.
Зважаючи на засади справедливості та розумності, притаманні способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), на переконання суду позивач може сплачувати аліменти на утримання доньки у такому розмірі, його матеріальне забезпечення значно зросло і є достатнім для того, щоб частину його виділяти для утримання доньки, бо за законом батько зобов`язаний утримувати дитину до досягненням нею повноління. Водночас варто врахувати й потреби самого відповідача та членів його нової сім"ї.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Судові витрати
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач в позовній заяві просив не стягувати з відповідача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України, суд,
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.02.2015 року в цивільній справі №156/42/15-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття до 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В решті позовних вимог, відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , РНОКПП НОМЕР_15 , адреса: АДРЕСА_3 .
Представник позивача ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_16 , адреса: АДРЕСА_5 .
Представник відповідача Улибіна-Вельгус Марта Віталіївна, адреса: 45400, м. Нововолинськ, вул. Героїв ЗСУ, 6/18, Володимирський район, Волинська область.
Повний текст рішення суду складено 16 квітня 2026 року.

Суддя М. О. Федечко