Справа № 420/4916/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови прийняти та розглянути документи для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянства України за територіальним походженням;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області розглянути заяви ОСОБА_1 згідно порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство Україии»(в редакції від 05.08.2025), та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, документи для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянства України за територіальним походженням. 
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявою про оформлення набуття її дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянства України за територіальним походженням відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215, разом із копіями всіх документів, передбачених законодавством України. Проте, Головне управління ДМС в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі відмовило у прийнятті документів для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Вважаючи відмову протиправною позивач звернулася до суду з цим позовом.
13.03.2026 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що за приписами ч. 1 ст. 8 Закону «особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території\ яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням». Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону «дитина, яка народилася на території України після 24 серпня і 991 року і не набула громадянство України за народженням та є іноземцем, стосовно якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, або особою без громадянства, стосовно якої подано декларацію про відсутність іноземного громадянства, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників». Відповідно до частини 1 статті 13 Конституційного закону Республіки Таджикистан про громадянство Республіки Таджикистан (в редакції закону РТ від 6.10.2008 р. № 414) (Конституционный закон Республики Таджикистан о гражданстве Республики Таджикистан в редакции закона РТ от 6.10.2008 г. № 414) «Дитина, батьки або єдиний батько якої на момент її народження є громадянами Республіки Таджикистан, вважається громадянином Республіки Таджикистан незалежно від місця його народження». (Ребёнок, родители или единственный родитель которого на момент его рождения являются гражданами Республики Таджикистан, считается гражданином Республики Таджикистан, независимо от места его рооюдения). ГУ ДМС в Одеській області наголошує, що заяви подані позивачем з порушенням вимог законодавства, оскільки неправильно обрано підставу для набуття громадянства України. 
24.03.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.
Обставини справи.
30.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявами від 23.12.2025 року в яких просила оформити громадянство України неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До заяви позивач надав наступні документи:
- Заяви встановленої форми (Форма 14, Наказом МВС України від 16.08.2012 № 715) щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дітьми Позивача;
- Копію довідки про звернення за захистом в Україні Позивача;
- Копію довідки про звернення за захистом в Україні чоловіка Позивача;
- Копія перекладу паспорту Позивача, засвідчений нотаріально;
- Копія перекладу свідоцтва про народження чоловіка Позивача, засвідчений нотаріально;
- Копії Витягу з реєстру територіальної громади Позивача;
- Копії Витягу з реєстру територіальної громади чоловіка Позивача;
- Копії свідоцтв про народження дітей Позивача;
- Дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм) дітей Позивача;
- Копію розписки про зберігання паспортних документів Позивача;
- Копію розписки про зберігання документів чоловіка Позивача.
Листом від 02.01.2026 року Пересипський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомив, що абзацом шостим пункту 5 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 №215, передбачено, що під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України. Одночасно статтею 1 Закону України «Про громадянство України» для цілей цього Закону представлено понятійний апарат, яким, серед іншого, визначено поняття «проживання на території України на законних підставах» та відповідно визначено перелік документів, які підтверджують факт проживання особи на території України на законних підставах. Указаний перелік документів не містить посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не належного розгляду заяви та не прийняття рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.
Відповідно до пункту 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначене Законом України від 18.01.2001 № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ).
За визначенням статті 1 Закону № 2235-ІІІ вбачається, що
громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;
іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;
законні представники - батьки, усиновлювачі, батьки-вихователі, прийомні батьки, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов`язки опікунів і піклувальників;
дитина - особа віком до 18 років;
реєстрація громадянства України - внесення інформації про особу до відомчої інформаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, що підтверджує факт прийняття спеціальними уповноваженими органами рішень про набуття особою громадянства України, видання відповідного указу Президента України про прийняття іноземця чи особи без громадянства до громадянства України;
постійне проживання на території України - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства на підставі виданих в установленому порядку дійсних посвідки на постійне проживання або посвідчення біженця чи документа, що підтверджує надання притулку в Україні.
За ст. 4 Закону № 2235-ІІІ питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно статті 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У відповідності до ст. 7 Закону № 2235-ІІІ, особа, яка народилася на території України або за її межами від іноземців, які на момент її народження є особами, які в розумінні цього Закону постійно проживали на території України, і не набула за народженням громадянства (підданства) іншої держави, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України або за її межами від іноземця, який на момент її народження є особою, яка в розумінні цього Закону постійно проживала на території України, та особи, яку на момент її народження визнано біженцем або якій надано притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства (підданства) іншої держави або громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України або за її межами від іноземця, який на момент її народження є особою, яка в розумінні цього Закону постійно проживала на території України, та особи без громадянства, визнаної в Україні, яка на момент її народження постійно або тимчасово проживала на території України, і не набула за народженням громадянства (підданства) іншої держави, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України або за її межами від іноземця, який на момент її народження є особою, яка в розумінні цього Закону постійно проживала на території України, та особи без громадянства, яка на момент її народження постійно проживала на території України, і не набула за народженням громадянства (підданства) іншої держави, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України або за її межами від осіб, яких на момент її народження визнано в Україні біженцями або яким надано притулок в Україні, є громадянином України.
Для набуття особою громадянства України за народженням батьками цієї особи (або одним із них) або її законними представниками (або одним із них), крім особи, батьки якої на момент її народження були громадянами України або один із батьків якої був громадянином України, а другий - особою без громадянства, подається заява про набуття громадянства України, а після досягнення особою повноліття заява подається нею особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2235-ІІІ особа, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року від іноземців, які на момент її народження постійно проживали на території України, або іноземця, який на момент її народження постійно проживав на території України, та особи, яку на момент її народження визнано біженцем або якій надано притулок в Україні, або іноземця, який на момент її народження постійно проживав на території України, та особи без громадянства, визнаної в Україні, яка на момент її народження постійно або тимчасово проживала на території України, або іноземця, який на момент її народження постійно проживав на території України, та особи без громадянства, яка на момент її народження постійно проживала на території України і не набула за народженням громадянство України та є іноземцем або особою без громадянства, має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Набуття громадянства України такою особою здійснюється за заявою одного з її законних представників, а після досягнення особою повноліття - за її власною заявою.
Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконанню прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), яким визначено перелік документів які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянстві України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформленні набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно п. 1 розділу І Порядку №215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву/клопотання (далі - заява) з питань громадянства України, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Відповідно до п.2 розділу І Порядку №215 заяви з питань громадянства України оформлюються про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України.
Пунктом 5 розділу І Порядку №215 визначено, зокрема, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. Під час подання заяви з питань громадянства України та інших документів з питань громадянства України пред`являється: іноземцями та особами без громадянства - паспортний документ іноземця, а також документ, що підтверджує перебування на території України або за кордоном, та подаються копії таких документів; особами, яких визнано біженцями в Україні, - посвідчення біженця та подається копія такого документа.
Відповідно до п.22 розділу ІІ Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за народженням дитиною, яка народилася на території України або за її межами від осіб, яких на момент її народження визнано в Україні біженцями або яким надано притулок в Україні, один з батьків або інший законний представник дитини подає такі документи:
а) заяву про оформлення набуття громадянства України за народженням;
б) свідоцтво про народження дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави;
в) посвідчення біженця або документи, що підтверджують факт надання батькам дитини притулку в Україні;
г) дві фотокартки (розміром 35 Ч 45 мм).
У разі якщо документи про оформлення набуття дитиною громадянства України за народженням подаються не батьками (одним з батьків) дитини, а іншим законним представником дитини, подаються також документ, що посвідчує його особу, визначений абзацами сьомим - десятим пункту 5 цього Порядку, і документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника.
Згідно з п. 55 розділу ІІ Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року від іноземців, які на момент її народження постійно проживали на території України, і не набула за народженням громадянство України та є іноземцем або особою без громадянства, один з батьків або інший законний представник дитини подає такі документи:
а) заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) свідоцтво про народження дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження;
в) паспортний документ дитини, яка є іноземцем (у разі наявності);
г) заяву про згоду дитини віком від 14 до 18 років на набуття громадянства України (з урахуванням положень абзацу третього пункту 6 цього Порядку);
ґ) дві фотокартки (розміром 35 Ч 45 мм);
д) документи, що підтверджують факт перебування батьків особи у громадянстві іншої держави (інших держав) на момент її народження;
е) посвідки на постійне проживання батьків особи;
є) один із таких документів:
декларацію про відсутність іноземного громадянства разом із документами, виданими компетентними органами іноземної держави/іноземних держав про ненабуття особою іноземного громадянства (підданства)/іноземних громадянств (підданств), - для дитини, яка є особою без громадянства;
заяву про зміну громадянства - для дитини, яка є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України;
зобов`язання припинити іноземне громадянство - для дитини, яка перебуває у громадянстві держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та/або у громадянстві (підданстві) держав, громадяни (піддані) яких не можуть набути громадянство України у спрощеному порядку;
декларацію про відмову від іноземного громадянства та визнання себе лише громадянином України для дитини, яка:
- є дитиною особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні;
- є дитиною особи, яка в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, зокрема яку нагороджено державною нагородою України, або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною особи, яка проходила військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, контракт якої припинено (розірвано), і яку звільнено з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а"-"в" пунктів 1, 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема яку нагороджено державною нагородою України, або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої або двадцять четвертої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною особи, яка є громадянином держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, і зазнала у країні своєї громадянської належності переслідувань, що підтверджується документом, передбаченим Законом, або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною особи, яка в установленому законодавством України порядку проходила військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України та загинула при виконанні службових обов`язків, або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною особи, яка мала право на отримання посвідки на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої або двадцять четвертої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та загинула при виконанні службових обов`язків, або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною одного з подружжя громадянина України, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, Службі безпеки України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній спеціальній службі транспорту, правоохоронних органах спеціального призначення або розвідувальних органах України чи який в установленому законодавством України порядку проходив військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, Службі безпеки України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній спеціальній службі транспорту, правоохоронних органах спеціального призначення або розвідувальних органах України та загинув (помер) при виконанні (у зв`язку з виконанням) службових обов`язків або якого було звільнено з військової служби з підстав, передбачених пунктами "а"-"в" частини другої, пунктами "а"-"в", "є" частини третьої, підпунктами "б"-"г", "е" пункту 1 і підпунктами "а", "б", "г", "д", "е" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а"-"в", "ґ", "п" пункту 2, підпунктами "а", "б", "г", "д" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "г", "і" пункту 2, підпунктами "а", "б", "г", "ґ" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
- є дитиною особи, яка має визначні заслуги перед Україною або прийняття якої до громадянства України становить державний інтерес для України, або дитиною одного з подружжя такої особи;
- є дитиною особи, яка є громадянином держави, законодавство якої передбачає автоматичне припинення особою громадянства (підданства) цієї держави одночасно з набуттям громадянства іншої держави;
декларацію про визнання себе громадянином України - для дитини, яка є громадянином (підданим) держави, громадяни (піддані) якої набувають громадянство України у спрощеному порядку.
У разі якщо документи про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням подаються не батьками (одним з батьків) дитини, а іншим законним представником дитини, подаються також документ, що посвідчує його особу, визначений абзацами сьомим - десятим пункту 5 цього Порядку, і документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника.
У відповідності до п.119 розділу ІІІ Порядку №215, територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом обмежено дієздатною/недієздатною, піклування/опіки громадянина України; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє повноту поданих заявником документів, відповідність їх оформлення вимогам законодавства України, звіряє подані копії документів із оригіналами та завіряє їх шляхом проставлення відмітки "згідно з оригіналом" і підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати. У разі подання разом із оригіналом документа копії такого документа, засвідченої в установленому порядку, працівником територіального підрозділу Державної міграційної служби України проставляється відмітка "оригінал пред`явлено" і підпис із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.
У разі якщо заявником під час подання заяви про оформлення набуття громадянства України за народженням відповідно до статті 7 Закону не надано документ, що підтверджує факт народження особи на території України, працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого подано документи, проводить перевірку відомостей про народження особи та її походження шляхом формування програмними засобами інформаційно-комунікаційної системи Державної міграційної служби України запиту до Державного реєстру актів цивільного стану громадян у порядку електронної інформаційної взаємодії.
У разі якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, або за результатами перевірок, передбачених абзацом восьмим пункту 17 і абзацом другим пункту 31 цього Порядку, не буде підтверджено запитувану інформацію, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніше ніж у двотижневий строк із дня надходження документів вживає заходів до повернення їх заявникові для усунення недоліків і надсилає заявникові повідомлення про необхідність отримання документів для усунення недоліків.
У разі якщо заявник у двомісячний строк із дня вручення йому зареєстрованого в установленому порядку повідомлення про необхідність отримання документів для усунення недоліків не усунув такі недоліки та не подав документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Пунктом 121 розділу ІІІ Порядку №215 передбачено, що рішення про набуття громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про набуття громадянства України приймається керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником, зокрема з використанням засобів інформаційно-комунікаційної системи Державної міграційної служби України, не пізніше ніж у тримісячний строк із дня прийняття заяви, крім рішення про набуття громадянства України за народженням або про відмову у задоволенні клопотання про набуття громадянства України за народженням, яке приймається у строк до 20 робочих днів з дня прийняття заяви.
Про прийняте рішення територіальний орган Державної міграційної служби України інформує територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником, не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття рішення.
Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніше наступного робочого дня з дня надходження інформації повідомляє заявнику про прийняте рішення, зокрема засобами інформаційно-комунікаційної системи Державної міграційної служби України. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про набуття особою громадянства України заявнику повідомляють про причини відмови, зокрема з використанням засобів інформаційно-комунікаційної системи Державної міграційної служби України.
Висновки суду.
Суд зазначає, що предметом розгляду у цій справі є відмова ГУ ДМС в Одеській області у прийнятті рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України".
З аналізу положень вищевказаних норм законодавства вбачається, що за результатами розгляду заяви про набуття громадянства України та доданих до неї документів керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником приймається рішення про набуття громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про набуття громадянства України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявами від 23.12.2025 року в яких просила оформити громадянство України за територіальним походженням неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте, відповідачем в супереч Порядку №215 не було прийнято відповідного рішення ані про набуття громадянства України ані про відмову в задоволенні клопотання про набуття громадянства України.
Пересипський відділ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області листом від 02.01.2026 року за № А-58/6/5116-25/5116/2-26 повідомив про відсутність в наданих документах посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.
Суд звертає увагу, що Порядком №215 передбачено право територіального підрозділу Державної міграційної служби України надсилати заявникові повідомлення про необхідність отримання документів для усунення недоліків. 
За таких умов суд вважає, що відповідачем не розглянуто належним чином заяву ОСОБА_1 від 30.12.2025 року щодо оформлення громадянства України неповнолітнім дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДМС в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо не належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.12.2025 року та доданих документів для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянства України за територіальним походженням та не прийняття рішення за результатами розгляду такої заяви; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.12.2025 року про набуття громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161. Scries А заява № 25). який застосовується при оцінні доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Розподіл судових витрат.
У зв`язку із відсутністю доказів сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 37811384) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДМС в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо не належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.12.2025 року та доданих документів для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянства України за територіальним походженням та не прийняття рішення за результатами розгляду такої заяви.
3. Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.12.2025 року про набуття громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко