Справа № 519/1433/25 
1-кп/519/1/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2026          м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Південне кримінальне провадження №12025161200000275, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 27.12.2006 Тернівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.76, 104 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 14.06.2007 Тернівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 27.12.2006;
- 25.10.2010 Тернівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг від 14.06.2007 та до відбування покарання строком 4 роки позбавлення волі;
- 23.02.2015 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки;
- 23.06.2021 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений 11.10.2024 з ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.18.05.2025 о 23:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у суперечку з раніше знайомим йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . 
2.Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тримаючи в руці складний ніж не встановленої марки, наніс його лезом один удар в область правого стегна ОСОБА_6 .
3.Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження а саме колото-різане ушкодження лівого стегна, по ходу ранового канала ушкоджені великі кровоносні судини: стегнові артерія та вена, які супроводжувалися масивною зовнішньою крововтратою.
4.Вищевказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 
5.Внаслідок тілесних ушкоджень ОСОБА_6 був госпіталізований до КНП «Південнівська міська лікарня» що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне вул. Хіміків 1, та ІНФОРМАЦІЯ_3 о 00.45 год. помер.
6.Смерть ОСОБА_6 знаходиться в прямому причинному зв`язку з колото-різаним ушкодженням лівого стегна по ходу ранового канала ушкоджені великі кровоносні судини: стегнові артерія та вена, які супроводжувалися масивною зовнішньою крововтратою, що і послужило причиною смерті. 
7.Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ст.121 ч.2 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Покази обвинуваченого.
8.Підсудний ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення себе визнав частково, не заперечував обставин вчинення кримінального правопорушення та завдання ОСОБА_6  умисно тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Водночас, кваліфікував свої дії за ст. 118 КК України як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони. Пояснив, що 18.05.2025 о 23:00 год. він, знаходячись на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , вживав з компанією алкогольні напої, де був ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Обвинувачений піщов за пивом разом з ОСОБА_8 . Побачивши, що магазин вже закрився, вони зупинилися напівдорозі і почали спілкуватися. Через декілька хвилин до них підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . У цей час ОСОБА_8 почала втрачати свідомість. Оскільки обвинувачений був поряд, то вона опинилася у нього на руках. Через деякий час ОСОБА_8 прийшла до тями. ОСОБА_6 почав виривати її з рук обвинуваченого, коли ОСОБА_8 знову знепритомніла. Потерпілий її не втримав і вона впала, на допомогу потерпілий до неї не прийшов. Обвинувачений підняв її, привів до тями. Тоді, обвинувачений побачив як ОСОБА_6 поклав руку їй на ногу, обвинуваченому це не сподобалося, він вирішив поговорити з ОСОБА_6 , пояснити, щоб припинив чіплятися до дівчини. Далі, обвинувачений з ОСОБА_6 відійшли від компанії, у ході суперечки потерпілий почав махати ногами у бік обвинуваченого. Оскільки ОСОБА_6 був більший фізично, то обвинувачений почав боятися за своє життя та здоров`я, спочатку відходив назад, потім пригрозив дістати ніж, коли зрозумів, що далі відходити нікуди, то тому дістав ніж. На усні заклики припинити напад потерпілий не реагував. Два рази обвинувачений просто замахнувся ножем і не дістав обвинуваченого. Тримаючи в руці складний ніж, пішов на зближення з потерпілим, наніс лезом ножа один удар в область правого стегна ОСОБА_6 , коли той на нього нападав в черговий раз. ОСОБА_6 зразу заспокоївся і сів на бардюр. Обвинувачений сховав ніж і пішов шукати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Коли їх не знайшов, повернувся до потерпілого, побачив як перехожий викликає поліцію та швидку допомогу. Розуміючи наслідки своїх дій, подзвонив ОСОБА_9 , щоб склала його речі, та ОСОБА_8 спитати, де вони. В подальшому обвинувачений пішов шукати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , якими показав ніж і сказав, що підрізав потерпілого. Як йому відомо від даного удару ОСОБА_6 пізніше помер в лікарні. 
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
9.Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується показами свідків, а саме:
-Свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що обидва ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залицялися до неї, але вона відмовила обом. Вона до 18.05.2025 не була з ними знайома, познайомилися випадково, опинившись в одній компанії. Чому між чоловіками виникла бійка вона не зрозуміла, була в сильному алкогольному сп`янінні, втрачала свідомість. Саму бійку свідок не бачила. До жодного з чоловіків інтересу не проявляла, надій не навала. Не розуміє, що сталося.
-Свідок ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сперечалися саме через їх інтерес до пані ОСОБА_8 . Потерпілий був словесно агресивним в бік обвинуваченого, агресивним тоном до нього звертався. Може кинувся на обвинуваченого плечем, той увернувся. Потім, обвинувачений з потерпілим відійшли від компанії. Саму бійку свідок не бачив. Після бійки обвинувачений знайшов свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , які вже відійшли від місця, де разом з обвинуваченим та потерпілим вживали алкоголь, та йшли у бік дому свідка ОСОБА_8 . Обвинувачений показав ніж і розповів, що вдарив ним ОСОБА_6 . В подальшому, їх знайшли представники КП «Муніципальна варта», затримали обвинуваченого та відібрати ніж. 
-Свідок ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні, що як представник КП «Муніципальна варта» 18.05.2025 перебував на патрулюванні. Отримавши повідомлення про те, що біля житлового будинку АДРЕСА_3 зарізали чоловіка, виїхав на виклик. ОСОБА_6 був живий на повідомив, що тілесне ушкодження йому завдано обвинуваченим, повідомив його адресу проживання. У ході розшукових дій, він біля другої школи у м. Південне Одеського району Одеської області зупинив компанію, у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Обвинуваченого було затримано та доставлено до ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області. 
10.Крім показів свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується іншими доказами, які були досліджені судом:
- протоколом огляду місця події від 19.05.2025 (т.1 а.с.62-63).
- висновком експерта №20250516100000126 від 12.06.2025, згідно якого смерть ОСОБА_6 знаходиться в прямому причинному зв`язку з колото-різаним ушкодженням лівого стегна по ходу ранового канала ушкоджені великі кровоносні судини: стегнові артерія та вена, які супроводжувалися масивною зовнішньою крововтратою, що і послужило причиною смерті (т.1 а.с.69-76).
- висновком експертного медико-криміналістичного дослідження №279 від 27.05.2025, згідно якого на клапті шкіри лівого стегна виявлена 1 рана, яка має морфологічні ознаки колото-різаної та могла утворитись в результаті дії клинка плаского колюче-ріжучого предмету, що має обушок та лезо, при максимальній ширині зануреної частини не більше 2,2 см. (т.1 а.с.77-79). 
- висновком експертного судово-імунологічного дослідження №999 розтин №20250516100000126 від 22.05.2025, згідно якого кров трупа ОСОБА_6 , 1984 року народження, відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с.80).
- висновком експертного судово-токсилогічного дослідження №1716/20250516100000126 від 30.05.2025, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_6 , 1984 р.н., в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 1,0 ‰. (т.1 а.с.81)
- висновком експертного судово -медичного- гістологічного дослідження №1036/20250516100000126 від 05.06.2025, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження гістологічних препаратів шматочків тканин від трупа ОСОБА_6 , 1984 р.н., встановлено: Травматичне пошкодження великих вени та артерії стегна з відносно рівними краями та великим полем крововиливу у жировій клітковині навколо без вираженої перифокальної клітинної реакції. Нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки (ДВС) мікроциркулярного русла. «Шокова нирка». Гіпертрофія, фрагментація міокарда. Фіброзно-вогнищевий туберкульоз, набряк легенів. (т.1 а.с.82).
- протоколом огляду місця події від 19.05.2025 (т.1 а.с.84-89).
- протоколом слідчого експерименту від 19.05.2025 (т.1 а.с.103-107).
- висновком експерта №1027 від 29.05.2025, згідно якого кров трупа ОСОБА_6 , 1984 року народження, відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с.115).
- висновком експерта №1052 від 05.06.2025, згідно якого кров трупа ОСОБА_6 , 1984 року народження, відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На двох ватних тампонах зі змивами, вилученими 19.05.2025 за адресою: Одеська область, Одеський район, м.Південне, пр.Миру, ділянка місцевості біля будинку №17 (об`єкти №1,2 - маркування відділення) встановлено наявність крові з вмістом гемоглобіну людини, яка відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_6 (носія даної групи крові). (т.1 а.с.118-120).
- висновком експерта №1053 від 10.06.2025, згідно якого кров трупа ОСОБА_6 , 1984 року народження, відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На двох ватних тампонах зі змивами, вилученими 19.05.2025 за адресою: Одеська область, Одеський район, м.Південне, пр.Гр.Десанту, 12 (об`єкти №1,2 - маркування відділення) встановлено наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При визначенні групової належності крові виявлено антиген А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_6 (носія антигена А). (т.1 а.с.123-125).
- висновком експерта №251 від 20.06.2025, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В. При дослідженні складного ножа, вилученого в ході особистого обшуку у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його клинку в об`єкті №1 знайдена кров чоловічої генетичної статі; на руків`ї ножа в об`єкті №2 та в щілині для занурення клинка в об`єкті №3 кров не знайдена. При визначенні групової приналежності крові в об`єкті №1 виявлений антиген А системи АВ0, який властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає походження знайденої на клинку ножа крові від чоловіка (чоловіків) з вищевказаною групою крові, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т.1 а.с.128-130).
- висновком експерта №285 від 05.06.2025, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи представленого складного ножа, експериментальних та порівняльних дослідженнях було встановлено, що не виключається можливість спричинення вищеописаного колото-різаного ушкодження на клапті шкіри, вилученому від трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , клинком наданого на експертизу складного ножа. Індивідуальні особливості травмуючого предмета в пошкодженнях не відобразилися (т.1 а.с.128-137).
11.Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні.
12.Зазначені докази винуватості ОСОБА_5 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.
Стосовно думки захисника та обвинуваченого про кваліфікацію дій за ст. 118 КК України.
13.Суд відхиляє аргументи сторони захисту щодо вчинення дій при перевищенні меж необхідної оборони.
14.Зокрема, об`єктивна сторона злочину за ст. 118 КК України характеризується: 1) діями спрямованими на позбавлення життя іншої людини; 2) наслідками у виді смерті людини; 3) причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком; 4) певною обстановкою вчинення злочину. Перевищенням меж необхідної оборони відповідно до ч. 3 ст. 36 КК визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. При вирішенні питання про наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони необхідно враховувати характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
15.Суд касаційної інстанції у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що у разі коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру та мають розцінюватися на загальних підставах. Питання про наявність умислу особи вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуються кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.
16.До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, спрямованість, мета і межі вчинення дій особою, яка захищається, де шкода, завдана особі, яка здійснює посягання, має відповідати суспільній небезпечності посягання та обстановці захисту.
17.Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію діяння, пов`язаного із перевищенням меж необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
18.Разом з тим обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто, особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема з урахуванням способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунків.
19.Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого, у вигляді завдання тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.
20.Доказування суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, досить часто ґрунтується не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, за якими встановлено характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку його вчинення тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, як умисел щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та необережність щодо настання смерті потерпілого.
21.Повертаючись до цієї справи, за встановленими судом обставинами відсутні підстави стверджувати про те, що психічне ставлення до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не є умисним, і є підстави вважати, що заподіяння смерті потерпілому є випадковим наслідком, коли особа не передбачала, не повинна була і за обставинами справи не могла її передбачити.
22.Обвинувачений зазначав, що потерпілий був його другом, вони жили разом та підтримували один одного, конфліктів до цього випадку між ними не було. Тому, шкодує, що потерпілий помер, умислу на вбивство потерпілого не мав.
23.Жодних доказів, які підтверджували б те, що обвинувачений захищався, побоювався за своє життя та вимушений був нанести удар ножем потерпілому, суду надано не було.
24.Те, що потерпілий поводив себе агресивно у стані алкогольного сп`яніння, замахувався ногами у бік обвинуваченого не свідчать про існування такого нападу, який би потребував відвернення обвинуваченим, чи, що дії потерпілого містили реальну загрозу завдання шкоди життю та здоров`ю обвинуваченого.
25.Згідно свідчень обвинуваченого та матеріалів справи жодних тілесних ушкоджень та жодного удару потерпілий обвинуваченому не завдав, жодної зброї чи знарядь для завдання шкоди обвинуваченому потерпілий не мав. Проте, обвинувачений мав час дістати ніж зі своєї сумки, розкласти його, 2 рази безрезультатно замахнутися ножем в бік потерпілого, потім свідомо піти на зближення з потерпілим та завдати удар у частину ноги, завчасно знаючи що саме там розташована вена.
26.Зі свідчень обвинуваченого судом встановлено, що цим ударом обвинувачений хотів заспокоїти потерпілого. Тобто, умисел обвинуваченого був спрямований на умисне завдання тілесного ушкодження для зміни потерпілим своєї поведінки, а не завдання смерті для відвернення нападу. На переконання суду, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони мають протиправний характер і мають розцінюватись на загальних підставах.
27.Тому, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.121 ч.2 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
28.Обставини, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , передбачені ст.66 КК України, судом не встановлено. Хоч в обвинувальному акті зазначено про щире каяття в скоєнні злочину, водночас обвинувачений не визнав свою вину повністю, намагався уникнути відповідальності за вчинене, посилаючись на необхідну оборону, на питання чи хотів би він вчинити інакше у тій ситуації, відповів, що іншого варіанту своїх дій він не бачить, тому суд вважає, що така обставина як щире каяття не була встановлена в ході судового розгляду. 
29.Обставини, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 , передбачені ст.67 КК України - рецидив злочинів; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Мотиви призначення покарання.
30.Статтею 65 КК України встановлено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
31.Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. 
32.Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
33.Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.
34.Тобто, залежно від конкретних обставин справи, особи винного, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому. 
35.При обранні міри покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого, особу ОСОБА_5 - негативно характеризується за місцем проживання, який раніше судимий за вчинення особливо тяжкого корисливого злочину, суспільно-корисною працею не займається, веде антисоціальний спосіб життя, про що свідчить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Вчинив злочин через сім місяців після звільнення по відбуттю строку покарання за останнім вироком. З огляду на викладене, можна дійти висновку про те, що вже у молодому віці у обвинуваченого ОСОБА_5 сформувалась усталена кримінальна спрямованість поведінки.
36.За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому та думку потерпілої, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний тяжкий злочин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах, установлених у санкції ст.121 ч.2 КК України, а саме: у виді позбавлення волі.
37.Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
38.На підставі ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_5 необхідно стягнути процесуальні витрати із залучення спеціаліста на користь держави в розмірі 1337,10 грн. за проведення судової експертизи зброї.
39.Цивільний позов не заявлений.
40.Долю речових доказів та документів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
41.Також суд вважає, що ОСОБА_5 слід зарахувати в строк відбування покарання термін перебування під вартою, врахувавши положення ч.5 ст.72 КК України.
42.Суд вважає, що запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін з метою забезпечення виконання вироку суду.
43.Керуючись ст.326, 368, 370, 374 КПК України, суд 
У Х В А Л И В:
44. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
45.На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 19 травня 2025 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі. 
46.Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 19 травня 2025 року. 
47.До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
48.Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1337,10 грн за проведення судової експертизи зброї.
49.Арешт на майно, який накладено ухвалою слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 19.05.2025 - скасувати. 
50.Речові докази по справі: кросівки білого кольору New Balance 530 , на лівому кросівку а саме на бічній лівій стороні та на поверхні шнурка мається краплі речовини бурого кольору, які упаковано до сейф пакету НПУ №NPU 2059768, та після проведення експертизи на сейф пакеті мається бірка з написом «ДСУ Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи»; шкарпетки сірого кольору з синіми смужками та написами SP - 1 пара, куртка темно синього кольору Hestovroiio -1 одиниця, які упаковано до сейф пакету НПУ №NPU2059767; кофта спортивна з капюшоном чорного кольору -1 одиниця з написом «Adidas», штани спортивні сірого кольору - 1 одиниця, футболка синього кольору з смужками чорного та білого кольору, з написами які погано проглядаються -1 одиниця, які упаковано до сейф пакету НПУ № NPU2059765, ніж розкладний у складеному стані 12 см., у відкритому стані 21,5 см, рікув`я чорного кольору на якому мається фрагменти червоного кольору, на поверхні клинка мається нашарування невідомої речовини бурого кольору, який упаковано до картонного коробка, на якому мається бирка з підписами учасників слідчої дії, предмет зовні схожий на набій калібру 5,45х39, на якому мається позначення 270 58, змиви з правої та лівої долоні руки ОСОБА_5 які відібрано на ватно марлевий тампон, а також зрізи нігтьових платин з правої та лівої руки упаковано до паперових конвертів - знищити, повербанк з написами TDX з дротом живлення, запальничка чорного кольору з написами - Turboled, ліхтарик чорного кольору, бездротові навушники чорного кольору - Grand, мобільний телефон марки Redmi у корпусі синього кольору, модель - M1908C3XG, imei НОМЕР_1 сім картка абонентського номеру НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , гаманець чорного кольору в середині якого мається паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_4 , довідка про звільнення ДНП №17050, додаток до паспорта № НОМЕР_5 , картка платника податків № НОМЕР_6 , банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_7 , візитки -13 одиниць, сумка чорного кольору з написом білого кольору 23 - повернути за належністю ОСОБА_5 .
51.Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
52.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
53.Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Суддя Південного міського суду
Одеської області ОСОБА_1