Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/1517/26
Номер провадження2/711/1486/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором у розмірі 47177,27 грн, витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу (вхідний №7210, а.с.1-6). 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 22 серпня 2021 року між товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір №75171981 (далі - Договір).
Позивач у мотивувальній частині позову зазначає про те, що Договором передбачені всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.
Згідно п. 1. Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
Відповідно до п. 2 Договору, загальний розмір наданої позики становить 13850.00 грн, що включає в себе кошти, надані позичальнику за основним Договором, а також додатково надані кошти (у разі наявності) на підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору. Надання коштів могло здійснюватися одним або декількома траншами в межах погодженої суми позики, відповідно до умов Договору та додаткових угод до нього. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. 
Відповідно до Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей Договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. 
Відповідно до положень Договору, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України “Про електронну комерцію“ Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 
Згідно п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. 
Також позивач у позові констатує, що підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, на переконання позивача, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором ТОВ «Факторинг Партнерс» до відповідача, то позивач у позові зазначає про те, що 27.01.2022 було укладено договір №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75171981, що укладений з відповідачем
Надалі, 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75171981.
Також 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75171981. 
Таким чином, позивач констатує, що він наділений правом вимоги до відповідача за договором № 75171981 від 22.08.2021.
Підсумовуючи викладене, ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначає у позові, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №75171981 від 22.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 47177.27 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 13850.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33073.80 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн; інфляційні збитки - 221.60 грн, та нараховані 3% річних -31.87 грн.
З огляду на викладене ТОВ «Факторинг Партнерс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором в розмірі 47 177,27 грн, а також судові витрати (судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 16000 грн).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 24 березня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.109-110).
Також цим судовим рішенням виклик відповідача в судове засідання вирішено здійснити в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, тобто шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки відповідач знявся з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у Придніпровському районі означеного населеного пункту, що мало місце 28.09.2021, а тому відомості щодо місця реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 станом на день як пред`явлення позову, так і на день розгляду справи по суті, у матеріалах позовної заяви відсутні.
Представник позивача Сердійчук В.В. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника Сердійчук В.В. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 06.03.2026 (а.с.112 зворот, 113 зворот). Водночас представник позивача Сердійчук В.В., у п.5 прохальної частини позовної заяви, виявила волю на розгляд справи за відсутності представника позивача, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 24 березня 2026 року о 14 год 10 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). 
У зв`язку з цим, 24 березня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 22.08.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75171981 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі – Договір №75171981). 
Пунктом 1 Договору №75171981 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору №75171981 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 13850,00 грн; строк позики (строк договору) – 30 днів; процентна ставка – 1,99%/день (фіксована); дата надання позики – 22.08.2021; дата повернення позики (останній день) – 21.09.2021; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) – 1,00%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) – 2,70%; пеня (не застосовується в період карантину) – 2,70%/день; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2300%; орієнтовна загальна вартість позики – 17964,23 грн.
Крім того з п.4 Договору №75171981 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п.12 Договору №75171981 суд встановив, що цей договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телеконукаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зі змісту п.20 Договору №75171981 суд встановив, що у розділі «Позичальник» міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором: s7M7N0zf5n, за допомогою якого відповідач здійснив підписання означеного правочину. Також у цьому пункті Договору №75171981 міститься маска-картки, на яку позикодавець мав перерахувати позичальнику суму позики, а саме: НОМЕР_1 (а.с.46а).
Також позичальник ОСОБА_1 та позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» погодили умови Додатку №1 до Договору №75171981, яким є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором: s7M7N0zf5n. Зі змісту цього засобу доказування суд встановив, що 22.08.2021 позикодавець видав позичальнику позику в розмірі 13850 грн, яку ОСОБА_1 мав би повернути 21.09.2021 в сумі 17984,23 грн, з яких: 13850 грн – сума позики, та 4134,23 грн – відсотки за користування сумою позики (а.с.46а зворот). 
Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики (нова редакція)) (а.с.75-80) судом встановлено, що у п.6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Водночас у п.6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики.
Із довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000000260 від 17.09.2024 (а.с.90) суд встановив, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата – 22.08.2021; номер платежу – ff461b90-8625-4eb9-9bb3-45f1f1c078fc; сума – 13850,00 грн; отримувач на карту - № НОМЕР_1 . Означена обставина також підтверджується і листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №17/09/24-13 від 17.09.2024, що адресований ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.102-103). 
Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд встановив, що, станом на 27.01.2022, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору №75171981 становить 46 923,80 грн, з яких: 13850,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, та 33073,80 грн – сума заборгованості за процентами. Водночас із цього письмового доказу суд встановив наступні факти: 1) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювало нарахування позичальнику проценти за користування позикою за період з 22.08.2021 до 20.12.2021; 2) за період з 22.08.2021 до 20.09.2021 розмір первісним позикодавцем відсотків позичальнику нарахований з призми 137,81 грн/день; 21.09.2021 відсотки не нараховувалися; 22.09.2021 здійснено донарахування відсотків у розмірі 4409,84 грн; починаючи з 23.09.2021 до 20.12.2021 розмір відсотків нараховувався позикодавцем позичальнику з призми 275,62 грн/день; 3) позичальник ОСОБА_1 не сплатив первісному кредитодавцю в рахунок виконання умов Кредитного договору жодної суми заборгованості (а.с.8-10).
Також суд встановив, що 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022 (далі – Договір факторингу №27/01/2022), відповідно до розділу 2 якого, за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 135 164 792,66 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. 
Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. 
З дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та прав процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу умови за дотримання цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами позики за штрафних вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення платежів і санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких неналежним комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих договорів позики. 
За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.
Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (а.с.32-36).
Згідно акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №27/01/2022 як додатку №4 до Договору факторингу №27/01/2022 суд встановив, що означеного дня ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло Реєстр боржників кількістю 8518 у зв`язку з чим від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.42).
Факт оплати ТОВ «Вердикт Капітал» ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №27/01/2022 судом встановлено із дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення №32465 від 27.01.2022, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 6 405 568,95 грн плати за укладення договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с.41).
Відповідно до графи №2542 Реєстру боржників №1 від 27.01.2022 до Договору факторингу №27/01/2022 суд встановив, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , згідно Договору №75171981 від 22.08.2021, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: s7M7N0zf5n, позика за яким була перерахована 22.08.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , в сумі 46 923,80 грн, з яких: 13850 грн – сума заборгованості за тілом, та 33073,80 грн – сума заборгованості по процентам за користування позикою (а.с.44-46, 47).
Також у судовому засіданні був безпосередньо досліджений розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 і встановлено, що за період з 27.01.2022 до 23.02.2022 останнім було нараховано позичальнику 31,87 грн 3% річних згідно положень ст.625 ЦК України та 221,60 грн – інфляційних втрат за лютий 2022 року. У зв`язку з цим, сукупний розмір заборговнаості за Договором №75171981 складає 47177,27 грн (а.с.8).
Суд, безпосередньо дослідивши договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.48-53) встановив, що означеного дня між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено вказаний правочин, відповідно до п.2.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.
Із акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, що складений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» суд встановив, що плата за укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 отримана ТОВ «Вердикт Капітал» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.59-60).
Із витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 судом встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно Договору №75171981 в сумі 47 177,27 грн, з яких: 13850 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 33073,80 грн – сума заборгованості за відсотками, та 253,47 грн – відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.63-65).
Також у судовому засіданні був безпосередньо досліджений розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 28.08.2025 і встановлено, що цим позикодавцем не здійснювалося донарахування позичальнику ані відсотків за користування сумою позики, ані 3% річних та інфляційних втрат. У зв`язку з цим, сукупний розмір заборгованості за Договором №75171981 складає 47177,27 грн (а.с.30).
Суд, безпосередньо дослідивши договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25 від 28.08.2025 (а.с.66-69) встановив, що означеного дня між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнер» укладено вказаний правочин, відповідно до п.2.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.
Із акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.09.2025, що складений між ТОВ «Коллект Центр» ТОВ «Факторинг Партнер» суд встановив, що плата за укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25 від 28.08.2025 отримана ТОВ «Коллект Центр» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.81).
Із витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №№28-08/25 від 28.08.2025 судом встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно Договору №75171981 в сумі 47 177,27 грн, з яких: 13850 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 33073,80 грн – сума заборгованості за відсотками, та 253,47 грн – відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.84-87).
Також у судовому засіданні був безпосередньо досліджений розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 05.02.2026 і встановлено, що цим позикодавцем не здійснювалося донарахування позичальнику ані відсотків за користування сумою позики, ані 3% річних та інфляційних втрат. У зв`язку з цим, сукупний розмір заборгованості за Договором №75171981 складає 47177,27 грн (а.с.31).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. 
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право грошової вимоги до відповідача за Договором №75171981 на підставі Договору факторингу №27/01/2022 у взаємозв`язку із умовами договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 та №28-8/25 від 28.08.2025.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору №75171981, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: s7M7N0zf5n.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 13850 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору №75171981 у строки, передбачені цим правочином, як первісному позикодавцю, так і ТОВ «Вердикт Капітал» та/або ТОВ «Коллект Центр» та/або ТОВ «Факторинг Партренс» як правонаступникам первісного позикодавця у спірних правовідносинах. 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума позики, що була обумовлена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 і відображена у п.п.2.1 п.2 Договору №75171981, була отримана відповідачем саме 22.08.2021 шляхом перерахування на картковий рахунок, зазначений позичальником у п.20 Договору №75171981. 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №75171981 як первісному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам: ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 13850 грн в рахунок погашення тіла позики підлягає задоволенню.
Разом з тим, щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 33073,80 грн, суд зазначає про таке.
Так, із безпосередньо дослідженого в судовому засіданні розрахунку згідно Договору №75171981, що підготовлений первісним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», станом на 27.01.2022 (а.с.8-10), який перейшов правом вимоги до позивача, розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем по сплаті відсотків за користування отриманими у позику коштами становить 33073,80 грн. Ця заборгованість була нарахована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику ОСОБА_1 за період із 22.08.2021 до 20.12.2021 включно (стовбці «Дата» та «Проценти»). 
Водночас суд встановив, що саме означена вище сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Договором №75171981, без будь яких змін та корегувань, переходила від первісного до нових кредиторів, тобто від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал», від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», та від ТОВ «Коллект Центр» до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі Договору факторингу №27/01/2022 у взаємозв`язку із умовами договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 та №28-8/25 від 28.08.2025
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Відповідно до підпункту 2.2 п.2 у взаємозв`язку із умовами п.4 Договору №75171981, сторони погодили, що строк позики становить 30 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №75171981, в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики, не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам складає 8 268,45 грн (13850 грн (сума позики) х 1,99% (процентна ставка (базова) згідно п.п. 2.3 п.2 Договору №75171981) х 30 днів (строк позики)).
Отже, за умов Договору №75171981, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первісного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» має право на стягнення відсотків лише у межах строку позики у розмірі базової процентної ставки, що узгоджується із положеннями п.п.2.3. п.2 Договору №75171981.
Водночас посилання позивача, як на підставу для нарахування відсотків у розмірі 19581,60 грн, на положення п.6.5 та 6.9 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (абз.8 стр.2 позовної заяви, а.с.1 зворот) судом відхиляються з огляду на таке.
Дійсно до позовної заяви позивачем додані означені вище Правила, зміст яких містить п.6.5, 6.9, що надавали право первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.п.2.3 п.2 Договору №75634992, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Однак, із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), судом встановлено, що їх умови не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.80 зворот). На підставі цього суд робить висновок, що належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що сторони Договору №75171981 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що зміст п.п.5.1 п.5 Договору №75171981, не містить інформації, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/08/2021 від 21.08.2021, які додані позивачем до позову і саме на яких цим учасником справи грунтуються вимоги про стягнення відсотків за користування сумою позики в розмірі 33073,80 грн.
Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками в розмірі 33073,80 грн не відповідають умовам Договору №77171981 та означеним вище правовим висновкам Верховного Суду в подібних правовідносинах, а відтак розмір заборгованості по несплаченим відповідачем відсоткам перед первісним позикодавцем за Договором №75171981 від 22.08.2021, а відповідно і перед ТОВ «Факторинг Партнерс» як його правонаступником у спірних правовідносинах, становить 8 268,45 грн.
Таким чином, ураховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №75171981, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Договором №75171981 від 22.08.2021 у розмірі 8 268,45 грн.
Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 221,60 грн та 3% річних в сумі 31,87 грн (а.с.29) у зв`язку з простроченням відповідачем сплати заборгованості за тілом позики.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, що набрав чинності 17.03.2022, серед іншого, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина 1 ст.5 ЦК України).
Здійснивши аналіз означених правових норм, суд звертає увагу учасників справи, що нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» позичальнику інфляційних втрат та 3% річних згідно положень ст.625 ЦК України мало місце до 24.02.2022, тобто до введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з чим означена позовна вимога є обгрунтованою і вмотивованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.
Крім того суд перевірив розрахунки інфляційних втрат та 3% річних на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у чіткій відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу за тілом позики. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідача щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.3 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 16000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/1517/26, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (далі – АО «Лігал Ассістанс») (а.с.93-95); 2) прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням Загальних зборів №01-12/2025 від 01.12.2025 (а.с97-98); 3) заявки на надання юридичної допомоги № 980 від 01.01.2026 (а.с.99); 4) витягу з Акту № 27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 (а.с.100). 
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс» у справі щодо стягнення боргу за Кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заперечень щодо витрат на правничу допомогу до суду не подав, а також не подав і клопотання про їх зменшення. 
Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 47177,27 грн, які судом задоволені частково в розмірі 22 371,92 грн, що складає 47,42% від ціни позову (22 371,92 грн / 47177,27 грн), тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин принципу пропорційності визначення судових витрат, визначивши розмір витрат на правничу допомогу, що надана позивачу, в розмірі 47,41%, що відповідає розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що у грошовому виразі складає 7 587,20 грн (16000 грн (розмір витрат на правничу допомогу, що визнаний судом співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та узгоджується з орієнтовним розрахунком судових витрат) х 0,4742 (розмір задоволених позовних вимог)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що саме 7 587,20 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача як витрати на правничу допомогу, що останньому надавались професійним адвокатом. 
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0612350006 від 13.02.2026 (а.с.13). 
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №75171981 обгрунтованими і задовольнив їх на суму 22371,92 грн (13850 грн – заборгованості за тілом позики, 8 268,45 грн – заборгованість за відсотками, 221,60 грн – інфляційні збитки, та 31,87 грн – 3% річних), що складає 47,42% від ціни позову (22 371,92 грн / 47177,27 грн), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 262,51 грн, тобто 47,42% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,4742).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 22 371,92 грн, з яких: 13850 грн – заборгованості за тілом позики, 8 268,45 грн – заборгованість за відсотками, 221,60 грн – інфляційні збитки, та 31,87 грн – 3% річних. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1262,51 грн - судового збору, та 7587,20 грн – витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 512, 513, 514, 516, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.13, 76, 77, 80, 81, 89,133, 137, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики №75171981 від 22 серпня 2021 року в розмірі 22 371 (двадцять дві тисячі триста сімдесят одна) гривня 92 (дев`яносто дві) копійки, з яких: 13 850 (тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом позики), 8268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 45 (сорок п`ять) копійок – сума заборгованості за нарахованими процентами, 221 (двісті двадцять одна) гривня 60 (шістдесят) копійок – інфляційні збитки, та 31 (тридцять одна) гривня 87 (вісімдесят сім) копійок – нараховані 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1262 (одна тисяча двісті шістдесят дві) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка та 7587 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок витрат на правову допомогу, а всього 8849 (вісім тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 24 березня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПУО: 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройца Єжи, 6, офіс 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко