ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 р. 	Справа № 520/27781/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС-АГРО ГРУП» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/27781/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС-АГРО ГРУП» 
до  Державної служби України з безпеки на транспорті   
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОКУС-АГРО ГРУП» (далі - позивач, ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 від 23.09.2025 та №084889 від 23.09.2025.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті відносно ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» розглянуто справу про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-2344-III в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виявленого під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) на підставі акту проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №ОАР 047398 від 05.08.2025. За результатами розгляду вищезазначеної справи Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 від 23.09.2025 у сумі 340,00 грн та №084889 від 23.09.2025 у сумі 51 000,00 грн. 
Позивач не погоджується із вказаними постановами, оскільки вважає, що не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводилася перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт. Зауважив, що він не надав послуг з перевезення вантажів та не укладав будь-яких договорів на перевезення вантажів, як і взагалі не здійснював і не здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажних автомобільних перевезень. При цьому, позивач взагалі не має власного вантажного транспорту для здійснення вантажних автомобільних перевезень. Позивач не замовляв та не перевозив вантаж згідно товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, яка, також, не складалась та не підписувалась позивачем. При цьому, попри зазначення найменування позивача, товарно-транспортна накладна містить ІПН який не належить позивачу. Фактично, товарно-транспортна накладна містить недостовірну інформацію про нібито здійснення позивачем перевезення вантажу. При цьому, транспорті засоби, щодо яких проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі), також, не належать позивачу. Водночас, у позивача відсутні будь-які правовідносини (як цивільно-правові, так і трудові) із водієм ОСОБА_1 .
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі направлення на перевірку Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області №ОНР 001815 від 01.08.2025, 05.08.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на 01702368 «Гадяч-Опішня», 14 км + 440 м (ліворуч), яка є дорогою місцевого значення, відповідно до розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації №488 від 01.07.2021. Був перевірений транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом). 
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_2 , проте використовується у господарській діяльності позивачем. Означене було установлено на підставі наданої водієм товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено «ТОВ «Крокус-Агро Груп» (ІПН 398951720309). На момент проведення перевірки було встановлено: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т, згідно товарно – транспортної накладної від 05.08.2025); порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, період керування водієм понад 20 год. Так під час перевірки, на відеозаписі, який розпочинається о 15 годині 06 хвилин на 01 хвилині 30 секунді, зафіксовано як інспектор зазначає, що автомобільним перевізником є «ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», заперечень від водія не надходило. На 02 хвилині 38 секунді водій підтверджує, що працює на «ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП». На відеозаписі перевірки, яке розпочинається о 15 годині 58 хвилині на 01 хвилині 40 секунді інспектор запитує: «Це з Харкова перевізник ТОВ «Крокус-Агро Груп», директор Галстян Артур Гегайрович», водій відповідає: «З Харкова». Крім того, відповідно до товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено «ТОВ «Крокус-Агро Груп» (ІПН 398951720309)». Також вказав, що зазначений у товарно-транспортній накладній від 05.08.2025 «ІПН 398951720309» є індивідуальним податковим номером юридичної особи ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», який міститься у Реєстр платників ПДВ, що дозволяє однозначно ідентифікувати останнього. 
Зважаючи на зазначене, на переконання відповідача, Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях правомірно були винесені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 та №084889 від 23.09.2025, а всі інші наведені у позовній заяві твердження є надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені лише на ухилення від встановленої законом відповідальності. У зв`язку із чим, просив відмовити у задоволенні позову. 
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що викладені у відзиві на позовну заяву заперечення зводяться виключно до посилань на невідому позивачу товарно-транспортну накладну, а також на показання водія ОСОБА_1 , підпис якого міститься у товарно-транспортній накладній. Будь-які інші документи, що підтверджують факт здійснення позивачем господарської операції, зокрема перевезення вантажу 05.08.2025, відповідачем не надано. Такі обставини, у сукупності із відсутністю інших доказів, не дають безумовних підстав для притягнення саме позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт (у разі наявності такого порушення). Отже, відповідач не спростував протиправність винесення постанов саме відносно позивача, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 адміністративний позов ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що вказані у товарно-транспортній накладній від 05.08.2025 відомості про індивідуальний податковий номер автомобільного перевізника та вантажовідправника відповідають відомостям із Реєстру платників ПДВ щодо позивача, не відповідають обставинам справи. Так, згідно відомостей з Реєстру платників ПДВ позивач має індивідуальний податковий номер 398951720309. Однак, в товарно-транспортній накладній від 05.08.2025 зазначено індивідуальний податковий номер автомобільного перевізника 33 859 невідповідність 4 цифр номера). Так само, в графі вантажовідправника вищезазначеної товарно-транспортної накладної зазначено індивідуальний податковий номер 33 8951720309 (тобто має місце невідповідність 2 цифр номера). Таким чином, фактично, попри невідповідність форми та відсутність необхідних відомостей (про що зазначено вище), в товарно-транспортній накладній від 05.08.2025 взагалі не міститься відомості про позивача з індивідуальним податковим номером 398951720309, що також свідчить про неможливість участі позивача у спірних правовідносинах.
Зауважив, що наявна у матеріалах справи копія товарно-транспортної накладної не відповідає формі, наведеної у додатку 7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (надалі – Правила №363 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки не містить зворотного боку, на якому зазначається відомості про вантаж та осіб, які здали та прийняли вантаж, а також відомості про вантажно-розвантажувальні операції. Водночас, враховуючи відсутність відомостей про вантаж, в матеріалах справи відсутній інший документ довільної форми із обов`язковим зазначенням таких відомостей (графи 1-10 товарно-транспортної накладної) згідно з пунктом 11.6 Правил №363. Товарно-транспортна накладна від 05.08.2025 всупереч пункту 11.3 Правил №363 не містить підпису (-ів) замовника (вантажовідправника), яким зазначено у товарно-транспортній накладній позивача. Так само, у вищезазначеній товарно-транспортній накладній відсутній підпис вантажоодержувача, яким зазначено у товарно-транспортній накладній «ТОВ «ДельтаВільмарУкраїна» для ТОВ «ДельтаВильмар» 36369434». Невідповідність товарно-транспортної накладної від 05.08.2025 наведеній в Правилах формі, а також відсутність підписів суб`єктів, зазначених в ній, зокрема і позивача (як нібито замовника та вантажоодержувача), свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу, як підтвердження факту здійснення позивачем перевезення вантажу
На переконання апелянта, нез`ясування судом питання, чи здійснювалось позивачем надання послуг з перевезення вантажів призвело до неправильних висновків суду першої інстанції про те, що саме на позивача має бути покладено відповідальність, передбачену статтею 60 Закону №2344-III, за виявлені під час рейдової перевірки порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що на відеозаписі перевірки, яке розпочинається о 15 годині 06 хвилин на 01 хвилині 30 секунді інспектор зазначає, що автомобільним перевізником є «ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», заперечень від водія не надходило; на 02 хвилині 38 секунді водій підтверджує, що працює на «ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП»; на відеозаписі перевірки, яке розпочинається о 15 годині 58 хвилині на 01 хвилині 40 секунді інспектор запитує: «Це з Харкова перевізник ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», директор ОСОБА_3 ?», водій відповідає: «З Харкова». Додатково відповідачем перед формуванням повідомлення про розгляд справи про порушення автомобільного законодавства було проведено моніторинг ЄДРЮОФОП та ГФ на предмет наявності юридичних осіб за назвою «КРОКУС-АГРО ГРУП». Юридичною особою з назвою «КРОКУС-АГРО ГРУП» та організаційно-правовою формою «Товариство з обмеженою відповідальністю» у ЄДРЮОФОП та ГФ є лише Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОКУС-АГРО ГРУП», ідентифікаційний код: 39895178, тобто позивач у справі. Зауважив, що погоджується із рішення місцевого суду, що «…законодавство не ставить здійснення вантажних автомобільних перевезень у залежність виключно від наявності водія у штаті підприємства-перевізника. Водій може залучатися до виконання відповідних робіт на підставі цивільно-правових відносин, а тому факт відсутності водія у штатному розписі не свідчить про відсутність співпраці між ним та позивачем у межах здійснення спірного перевезення.» Між тим, вважає, що місцевий суд вірно наголосив, що досліджуючи відомості, які містяться у ЄДРЮОФОП та ГФ стосовно позивача «…вид діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС-АГРО ГРУП» код ЄДРПОУ 39895178 - 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, інші види діяльності: зокрема, Вантажний автомобільний транспорт.». Такий висновок зроблено з урахуванням правильності застосування правового регулювання до спірних правовідносин. Зважаючи на зазначене, на думку відповідача, Відділом правомірно було винесено спірні постанови, а всі інші наведені позивачем твердження є надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені лише на ухилення від встановленої законом відповідальності.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі – Порядок №1567), направлення на перевірку Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області №ОНР 001815 від 01.08.2025, 05.08.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на 01702368 «Гадяч-Опішня», 14 км + 440 м (ліворуч), яка є дорогою місцевого значення, відповідно до розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації №488 від 01.07.2021.
Так, відповідачем був перевірений транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом).
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_2 , проте використовується у господарській діяльності ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», що встановлено відповідачем на підставі наданої водієм товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено «ТОВ «Крокус-Агро Груп» (ІПН 398951720309).
Перевіркою встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т, згідно товарно-транспортної накладної від 05.08.2025) та порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, змінний період керування водієм транспортним засобом понад 10 год. за 30.07.2025.
Висновки перевірки зафіксовані в акті №ОАР 047398 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2025, зі змістом якого водій ознайомлений, копію отримав, що підтверджується відповідним підписом водія.
Повідомленням №75760/40/24-25 від 26.08.2025, позивача було викликано для розгляду справи на 23.09.2025 з 9.00 до 10.00.
Відповідно, до даних трекінгу АТ «Укрпошта», вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» 27.08.2025 та 29.08.2025 вручено останньому за довіреністю.
Представник позивача направив до відповідача письмові пояснення від 23.09.2025, згідно яких зазначив, що не надавав послуг з перевезення вантажів та не укладав будь-яких договорів на перевезення вантажів, не здійснював і не здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажних автомобільних перевезень, не має власного вантажного транспорту для здійснення вантажних автомобільних перевезень. Позивач не замовляв та не перевозив вантаж згідно товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, яка, також, не складалась та не підписувалась ним. При цьому, попри зазначення найменування позивача, вищезазначена товарно-транспортна накладна містить ІПН який не належить позивачу.
За результатами розгляду акту відповідачем винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 та №084889 від 23.09.2025, копії який вручено представнику позивача 24.09.2025.
Позивач звернувся до Державної служби України з безпеки на транспорті із скаргами вих. №1 від 02.10.2025 та вих. №2 від 02.10.2025 на постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 та №084889 від 23.09.2025.
Листом №8802/3.3/15-25 від 09.10.2025 Державна служба України з безпеки на транспорті залишила постанови без змін, у зв`язку із відсутністю об`єктивних доказів щодо пояснень, викладених у скарзі.
Не погоджуючись із вищевказаними постановами, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без задоволення, дійшов висновку про підтвердження фактів перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т) та порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, період керування водієм понад 20 год., через що відповідачем правомірно винесено постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення №103).
Відповідно до пункту 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті.
Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 5 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Статтею 2 Закону №2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» №232/94-ВР від 10.11.1994 (далі - Закон №232/94-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - рейдова перевірка) визначена Порядком №1567.
Відповідно до пунктів 2-3 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, припинення дії, виконання адміністративних актів, передбачені цим Порядком, регулюються Законом України “Про адміністративну процедуру” з урахуванням особливостей, установлених Законом України “Про автомобільний транспорт”.
Рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Згідно з пунктами 5-6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі, на яких розміщений напис “Укртрансбезпека”; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); використовувати спеціальне обладнання, призначене для здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та їх блокування; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі; використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення; здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути; здійснювати супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більш як 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу.
Положеннями пунктів 11-12 Порядку №1567 визначено, що у разі зупинення транспортного засобу під час звернення до водія посадова особа зобов`язана назвати свою посаду, прізвище, ім`я та по батькові і повідомити про причину зупинки транспортного засобу, пред`явити службове посвідчення та направлення для ознайомлення.
Водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 13-24 цього Порядку.
Так, у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4 (пункт 13 Порядку №1567).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі Порядку №1567, направлення на перевірку Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області №ОНР 001815 від 01.08.2025, 05.08.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на 01702368 «Гадяч-Опішня», 14 км + 440 м (ліворуч), яка є дорогою місцевого значення, відповідно до розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації №488 від 01.07.2021.
Так, відповідачем був перевірений транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом).
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_2 , проте використовується у господарській діяльності ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», що встановлено відповідачем на підставі наданої водієм товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено «ТОВ «Крокус-Агро Груп» (ІПН 398591720309).
Перевіркою встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т, згідно товарно-транспортної накладної від 05.08.2025) та порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, змінний період керування водієм транспортним засобом понад 10 год. за 30.07.2025.
Висновки перевірки зафіксовані в акті №ОАР 047398 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2025, зі змістом якого водій ознайомлений, копію отримав, що підтверджується відповідним підписом водія.
Відповідно до пункту 17 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Як свідчать матеріали справи повідомленням №75760/40/24-25 від 26.08.2025, позивача було викликано для розгляду справи на 23.09.2025 з 9.00 до 10.00.
Відповідно, до даних трекінгу АТ «Укрпошта», вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» 27.08.2025 та 29.08.2025 вручено останньому за довіреністю.
Представник позивача направив до відповідача письмові пояснення від 23.09.2025, згідно яких зазначив, що не надавав послуг з перевезення вантажів та не укладав будь-яких договорів на перевезення вантажів, не здійснював і не здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажних автомобільних перевезень, не має власного вантажного транспорту для здійснення вантажних автомобільних перевезень. Позивач не замовляв та не перевозив вантаж згідно товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, яка, також, не складалась та не підписувалась ним. При цьому, попри зазначення найменування позивача, вищезазначена товарно-транспортна накладна містить ІПН який не належить позивачу.
За результатами розгляду акту відповідачем винесено: постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 від 23.09.2025, якою констатовано порушення ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» статті 34 Закону №2344-III та, відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, стягнуто з автомобільного перевізника ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» адміністративно-господарський штраф у сумі 340,00 грн; та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084889 від 23.09.2025, якою констатовано порушення ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР) та, відповідно до абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, стягнуто з автомобільного перевізника ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» адміністративно господарський штраф у сумі 51000,00 грн. Копії постанов вручено представнику позивача 24.09.2025.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він: не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводилася перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт; не надав послуг з перевезення вантажів та не укладав будь-яких договорів на перевезення вантажів, як і взагалі не здійснював і не здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажних автомобільних перевезень; не має власного вантажного транспорту для здійснення вантажних автомобільних перевезень; не замовляв та не перевозив вантаж згідно товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, яка, також, не складалась та не підписувалась позивачем. Попри зазначення найменування позивача, товарно-транспортна накладна містить ІПН який не належить позивачу; транспорті засоби, щодо яких проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі), також, не належать позивачу; у позивача відсутні будь-які правовідносини (як цивільно-правові, так і трудові) із водієм ОСОБА_1 . 
Отже, ключовим питанням у цій справі є встановлення того, чи є ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-III та, відповідно, чи правомірно до нього застосовано адміністративно-господарські штрафи за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Так, відповідно до статті 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Частиною 1 статті 34 цього Закону передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати, зокрема, вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Згідно з частинами 1, 2 статті 50 Закону №2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (пункту 11.1 Правил №363).
Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Згідно із частинами 1, 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
При встановленні посадовими особами органу державного контролю факту перевезення вантажів з недотриманням Закону №2344-III, джерелом інформації про суб`єкта відповідальності за таке порушення законодавства про автомобільний транспорт є насамперед відомості товарно-транспортної накладної, яка супроводжує вантаж, про автомобільного перевізника, оскільки перевізник може не співпадати з водієм, який керує транспортним засобом, чи власником (користувачем) транспортного засобу, зазначеним у реєстраційних документах.
Тому відомості товарно-транспортної накладної, зокрема про особу автомобільного перевізника, повинні бути обов`язково зафіксовані посадовими особами органу державного контролю у відповідних документах.
В постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №240/10400/23 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за відсутності інших документів, які спростовують інформацію зазначену в ТТН про автомобільного перевізника, встановлення особи перевізника здійснюється відповідно до вказаних в ТТН відомостей щодо такої особи, які є обов`язковими при її оформленні.
В матеріалах справи міститься копія товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, яка була надана водієм ОСОБА_1 посадовій особі Державної служби України з безпеки на транспорті під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), в якій у графі «автомобільний перевізник» вказано «ТОВ «Крокус-Агро Груп», у графі «вантажовідправник» - «ТОВ «Крокус-Агро Груп» для «Східтранс», у графі «вантажоодержувач» - ТОВ «ДельтаВільмар Україна» для ТОВ «ДельтаВильмар» /а.с. 48/.
Інших документів на вантаж водієм не надавалось, доказів протилежного суду не подано. 
У постанові від 19.10.2023 у справі №640/27759/21 Верховний Суд вказав, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема, інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Тобто, під час перевірки транспортного засобу, водієм надано уповноваженим особам контролюючого органу товарно-транспортну накладну від 05.08.2025, в якій позивач ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» зазначений в якості автомобільного перевізника та вантажовідправника.
Суд зазначає, що така ТТН містить відомості про перевезення вантажу за допомогою транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 .
Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що попри зазначення найменування позивача, товарно-транспортна накладна містить ІПН який не належить позивачу, оскільки невірне зазначення окремих цифр ІПН у товарно-транспортній накладній за своїм змістом свідчить про наявність технічної помилки (описки), допущеної під час її рукописного заповнення, а не про недостовірність відомостей щодо особи автомобільного перевізника.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що формальні недоліки у первинних документах, які не впливають на зміст господарської операції та не перешкоджають ідентифікації її учасників, не можуть бути самостійною підставою для невизнання таких документів доказами.
У спірному випадку товарно-транспортна накладна містить інші обов`язкові реквізити, зокрема найменування перевізника, які дають змогу ідентифікувати позивача як учасника відповідних правовідносин. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що перевезення здійснювалося іншою особою.
Отже, допущена описка в ІПН не спростовує відомостей товарно-транспортної накладної в цілому та не впливає на правильність висновку про те, що саме позивач є автомобільним перевізником у розумінні відповідного законодавства.
Також, суд відхиляє доводи апелянта про те, що він не здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажних автомобільних перевезень, оскільки згідно з відомостями витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код 46.21), водночас серед інших зареєстрованих видів діяльності зазначено, зокрема, вантажний автомобільний транспорт (код 49.41).
Колегія суддів зазначає, що наявність у суб`єкта господарювання відповідного виду економічної діяльності, внесеного до Єдиного державного реєстру, свідчить про його правомірну можливість здійснювати таку діяльність. Отже, посилання апелянта на відсутність у нього діяльності у сфері вантажних автомобільних перевезень спростовується даними офіційного реєстру та не узгоджується з установленими обставинами справи.
Крім того, судом досліджено відеозапис рейдової перевірки від 05.08.2025, який долучено представником відповідача до матеріалів справи. На відеозаписі перевірки, інспектор декілька разів зазначає, що автомобільним перевізником є ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», заперечень від водія не надходить. Також водій неодноразово підтверджує, що працює на ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» та на запитання інспектора: «Це з Харкова перевізник ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП», директор Галстян Артур Гегайрович?», водій відповідає: «з Харкова».
Отже, з відеозапису рейдової перевірки від 05.08.2025 вбачається, що водій транспортного засобу не висловлював заперечень щодо визначення ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» автомобільним перевізником та підтверджував факт своєї роботи на цьому підприємстві.
Щодо доводів апелянта та наданих ним доказів у вигляді штатних розписів, якими, на його думку, підтверджується відсутність трудових відносин із водієм ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає, що надані штатні розписи самі по собі не є належним та достатнім доказом відсутності правовідносин між позивачем та водієм ОСОБА_1 . Відсутність особи у штатному розписі підприємства не виключає можливості виконання нею робіт або надання послуг на підставі цивільно-правового договору, зокрема договору перевезення, договору підряду чи іншої цивільно-правової угоди.
Крім того, як слушно зауважив суд першої інстанції, законодавство не ставить здійснення вантажних автомобільних перевезень у залежність виключно від наявності водія у штаті підприємства-перевізника. Водій може залучатися до виконання відповідних робіт на підставі цивільно-правових відносин, а тому факт відсутності водія у штатному розписі не свідчить про відсутність співпраці між ним та позивачем у межах здійснення спірного перевезення.
За таких обставин, надані позивачем штатні розписи не спростовують встановлених у справі обставин щодо участі ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» у перевезенні вантажу 05.08.2025 та не підтверджують доводів позивача про відсутність правових відносин із водієм ОСОБА_1 .
Щодо доводів апелянта про те, що транспорті засоби, щодо яких проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі), не належать позивачу, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт відсутності права власності на транспортні засоби не є безумовною підставою для звільнення перевізника від відповідальності, оскільки здійснення господарської діяльності з перевезення вантажів можливе із використанням транспортних засобів на підставі інших правових підстав, зокрема договорів оренди, лізингу, позички чи інших цивільно-правових договорів.
При цьому визначальним є не право власності на транспортний засіб, а фактичне здійснення перевезення від імені та в інтересах позивача. Матеріали справи свідчать, що саме позивач виступав перевізником у спірних правовідносинах, а тому несе обов`язок дотримання вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту незалежно від правового статусу залучених транспортних засобів.
Отже, наведені доводи позивача не спростовують встановлених обставин справи та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Щодо доводів позивача, пов`язаних із оформленням товарно-транспортної накладної від 05.08.2025, колегія суддів зазначає, що самі по собі недоліки в оформленні первинного документа не є безумовною підставою для спростування факту здійснення перевезення або звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.
Колегія суддів виходить із того, що товарно-транспортна накладна є одним із доказів у справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими наявними доказами. Відсутність окремих реквізитів у такому документі не спростовує встановлених під час перевірки обставин, якщо вони підтверджуються іншими належними та допустимими доказами.
Матеріали справи свідчать про фактичне здійснення перевезення, а також про участь позивача у відповідних правовідносинах як перевізника, що підтверджується іншими доказами, наявними у справі.
Отже, наведені доводи позивача щодо недоліків оформлення товарно-транспортної накладної не спростовують встановлених порушень та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «КРОКУС-АГРО ГРУП» є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-III.
Як свідчать матеріали справи, посадовими особами Відділу під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) встановлено порушення: вимог статті 34 Закону №2344-III (порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, період керування водієм понад 10 год.), відповідальність за яке передбачена абзацом 8 частини 1 статті 60 Закону №2344-III; та вимог пункту 22.5 ПДР (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т, згідно товарно – транспортної накладної від 05.08.2025), відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.
Щодо порушення вимог пункту 22.5 ПДР, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т, згідно товарно – транспортної накладної від 05.08.2025), судом встановлено наступні обставини.
Згідно з підпунктами б), в) пункту 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:
б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);
в) навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5 т для доріг державного значення; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 для доріг державного значення; від 1 до 1,3 метра 16 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни, 19 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни, 23 т для доріг державного значення, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т для доріг державного значення.
Приписами абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу, порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).
Відповідно до підпунктів 5-1, 11 пункту 2 Порядку № 879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Згідно з пунктом 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Відповідно до пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).
Отже, нормами законодавства не встановлено обов`язку проведення габаритно-вагового контролю виключно у спосіб зважування транспортного засобу при наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації.
Для встановлення факту перевищення загальної маси та (або) габаритних параметрів транспортного засобу, здійснюється документальний контроль на підставі поданих перевізником (експедитором, іншою уповноваженою особою) документів.
Аналіз викладених норм права свідчить про те, що співробітникам відповідача наданий альтернативний спосіб визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, зокрема, шляхом проведення документального габаритно-вагового контролю або точного габаритно-вагового контролю.
В першому випадку, який застосований відповідачем у спірних правовідносинах, за допомогою документального вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу з вантажем та не вимагає обов`язкового проведення зважування транспортного засобу на спеціальному обладнанні, а проводиться шляхом додавання маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (пункт 11.1 глави 11 Правил №363).
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити, зокрема, транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто (стаття 48 Закону №2344-III).
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими (абзацу 27 глави 1 Правил №363).
З огляду на викладене, документом, призначеним для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення під час внутрішніх перевезень є саме товарно-транспортна накладна. Товарно-транспортна накладна та зазначені в ній дані щодо маси вантажу є належним доказом, на підставі якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу.
Так, в ході проведення проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) на 01702368 "Гадяч-Опішня" 14 км + 440 м. (ліворуч), яка є дорогою місцевого значення, був перевірений транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 ), зі спеціалізованим напівпричепом KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_1 (двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом) і досліджено надану водієм товарно-транспортну накладну № б/н від 05.08.2025.
За результатом дослідження цієї товарно-транспортної накладної контролюючим органом встановлено, що фактична маса транспортного засобу з вантажем складає 39,66 т (7475 кг (7,475 т) маса автомобілю + 7660 кг (7,66 т) маса причепу + 23 т 320 кг маса вантажу) при допустимих на дорогах місцевого значення - 24,00 т, що перевищує встановлені законодавством габаритно-вагові норми понад 65,25 %, ця обставина була зафіксована в Акті №ОАР 047398 /а.с. 44/. 
Колегія суддів зазначає, що позивачем ні під час проведення перевірки, ні в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції не надано дозволу на перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових обмежень.
Водночас позивачем не подано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували зафіксовані в акті перевірки порушення або підтверджували перевезення вантажу з іншими ваговими показниками.
Будь-яких обґрунтованих пояснень чи доказів на спростування встановлених порушень позивачем також не надано, що свідчить про недоведеність його доводів та правомірність висновків контролюючого органу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те що факт перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 65,25 % (01702368 дорога місцевого значення) при перевезенні вантажу (фактична маса транспортного засобу з вантажем 39,66 т при допустимих 24,00 т) є таким, що знайшов свої підтвердження під час розгляду справи, а отже відповідачем правомірно винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №084889 від 23.09.2025.
Щодо порушення вимог статті 34 Закону №2344-III (порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, період керування водієм понад 10 год.), відповідальність за яке передбачена абзацом 8 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, судом встановлено наступні обставини.
Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).
Вказана Інструкції поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Згідно з пунктом 3.1 Інструкція №385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР (Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення).
Відповідно до пункту 1.4 цієї Інструкції контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016).
В силу пункту 3.3 Інструкція №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запис, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
Пунктом 3.6 вказаної Інструкції №385 встановлено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР (994_016) здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР (994,016);
- наявності та цілісності таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;
- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Із наведених приписів слідує, що водії транспортних засобів, які обладнані цифровими тахографами, повинні надавати інспектору для контролю картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, а автоперевізники зобов`язані здійснювати періодичний контроль за належним використанням водіями карток водія до цифрового тахографу шляхом зберігання впродовж 12 місяців роздруківок даних роботи цифрового тахографу.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку встановлено Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (далі - Положення №340).
Відповідно до пункту 1.3. Розділу I Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Згідно з пунктом 1.5 Розділу I Положення №340 змінний період керування - сумарна тривалість періодів керування за робочий день (зміну); контрольний пристрій (тахограф) — обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.1 Розділу II Положення №340 до робочого часу водія включається, зокрема, змінний період керування.
Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Розділу III Положення №340 змінний період керування водія, включаючи надурочні роботи, не повинен перевищувати 10 годин не частіше ніж двічі на тиждень та 9 годин в інші дні. Змінний період керування водія (не плановий, а фактичний) може бути збільшено понад норми, установлені пунктом 3.1 цього Положення, в разі виникнення непередбачуваних обставин (технічна несправність ТЗ, зупинення руху ТЗ в рейсі (на маршруті), несприятливі погодні умови, перешкоди руху, у тому числі спричинені бойовими діями, відсутність місць стоянки). Водій має вказати на роздруківці тахографа характер і причину виникнення непередбачуваних обставин не пізніше ніж у момент прибуття до місця стоянки.
Відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, під час перевірки транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом KOEGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 відповідачем встановлено порушення дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, період керування водієм понад 10 год., що зафіксовано в акті №ОАР 047398. З роздруківки даних роботи тахографа /а.с. 45/ вбачається, що загальний період керування автомобілем НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 30.07.2025 становив 11 год. 55 хв.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не подано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували зафіксовані в акті перевірки порушення або підтверджували інший режим роботи водія (періоду керування) 30.07.2025 або наявність виникнення непередбачуваних обставин (технічна несправність ТЗ, зупинення руху ТЗ в рейсі (на маршруті), несприятливі погодні умови, перешкоди руху, у тому числі спричинені бойовими діями, відсутність місць стоянки). 
Будь-яких обґрунтованих пояснень чи доказів на спростування встановлених порушень позивачем також не надано, що свідчить про недоведеність його доводів та правомірність висновків контролюючого органу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт порушення позивачем дотримання умов праці та відпочинку водія за 30.07.2025, період керування водієм понад 10 год. є таким, що знайшов своє підтвердження, а отже відповідачем правомірно винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №084888 від 23.09.2025.
Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги наведене у сукупності, суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій при проведенні рейдової перевірки та прийнятті оскаржуваних постанов.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №084888 від 23.09.2025 та №084889 від 23.09.2025 є такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування є такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні ст. 139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат по даній справі. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС-АГРО ГРУП» - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 по справі № 520/27781/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло