РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/5079/25 
06 квітня 2026 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області  в складі:
головуючий суддя Цвіркун О.С.
з участю секретаря судових засідань Янчук О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, 
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася з позовною заявою до ТзОВ «Прислуч Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, в якій просить суд розірвати договір оренди землі від 11 грудня 2020 року, укладений між нею та відповідачем, об`єктом оренди якого є земельна ділянка, кадастровий номер 5623483400:04:010:0384, площею 0,83га, та стягнути з ТзОВ «Прислуч Агро» на її користь заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 4485 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки. Вказує, що відповідачем не сплачено їй орендної плати за 2023-2025 рік, що є підставою для розірвання вказаного договору та стягнення орендної плати.
30.12.2025 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив згідно якої у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування зазначив, що від суми орендної плати має вираховуватися податок, а саме: 5% військовий збір та 18 % податок на доходи фізичних осіб. Окрім того вказав, що стягнення орендної плати за 2025 рік є передчасним, оскільки така оплата згідно договору оренди здійснюється з 01 по 31 грудня поточного договору. Також вказує, що не ухилявся від виконання зобов`язань за договором оренди, однак через відсутність можливості зв`язатися з позивачем, а також через ненадання останнім платіжних реквізитів, був позбавлений можливості здійснити сплату орендної плати у відповідний період. 
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
Оскільки, представник відповідача будучи належним чином повідомлений про судове засідання, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, одна подав відзив на позовну заяву, то суд приходить до висновку про розгляд справи за його відсутності.
Всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» було укладено договір оренди землі, об`єктом оренди якого є земельна ділянка, кадастровий номер 5623483400:04:010:0384, площею 0,83 га. (а.с.7-9).
Відповідно до п 7. Договору, строк дії договору 10 років.
Згідно п. 8. Договору, Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі або у безготівковий спосіб (за домовленістю сторін), в розмірі 1495 гривень за один рік користування земельною ділянкою. 
Пунктом 10. Договору сторони визначили, що орендна плата нараховується та виплачується у такі строки: щорічно з 01 по 31 грудня поточного року оренди земельної ділянки.
Відповідно до п. 11. Договору, по причині того, що земельна ділянка тривалий час не використовувалась згідно цільового призначення сторони дійшли згоди нарахування та виплату орендної плати проводити починаючи з 2021 року, так як в перший рік користування земельною ділянкою неможливо її використання за цільовим призначенням.
Судом встановлено, що право оренди за спірним договором оренди було зареєстровано, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.5).
Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1, 2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту 32 спірного договору оренди землі, дія договору припиняється, зокрема, в інших випадках передбачених законом.
Відповідно до п.33 спірних договору оренди землі, дія договору припиняється за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором.
Пунктом 1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав несплати орендарем визначеної договором орендної плати, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Крім того, враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що відповідач не сплатив орендну плату за 2023-2025 рік, чим порушив одну із істотних умов спірних договорів оренди землі і що є неналежним виконанням умов договорів, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати і що, як наслідок, з огляду на положення статті 141 ЗК України та статті 526 ЦК України, є підставою орендодавцю вимагати розірвання таких договорів.
Щодо заперечень відповідача зокрема, щодо відсутності можливості зв`язатися з позивачем, а також через ненадання останнім платіжних реквізитів, то суд їх не приймає до уваги, оскільки у договорі оренди зазначено адресу позивача, а відповідач не надав суду жодних доказів, що він намагався зв`язатися з позивачем та виконати умови договору - оплатити орендну плату за землю.
Окрім того, суд звертає увагу, що вказана справа перебуває у суді з 10.12.2025, та станом на дату прийняття рішення судом, відповідачем не надано було суду доказів, що останній намагався зв`язатися з позивачкою чи її представником та здійснити оплату за спірним договором оренди землі.
Щодо посилання відповідача, що з орендної плати має вираховуватися податок, а саме: 5% військовий збір та 18 % податок на доходи фізичних осіб то суд звертає увагу відповідача, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі № 2340/3023/18 (адміністративне провадження №К/9901/6896/19) зазначено:
«суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц та є обов`язковою для врахування на підставі частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України».
Виходячи з наведеного, суд при стягненні орендної плати не повинен зменшувати таку суму на суму податків і зборів, адже вказані суми повинні утримуватись податковим агентом при виплаті коштів здійснених на виконання рішення суду.
Оскільки, відповідач не сплачував орендну плату за 2023-2025 рік, то суд приходить до висновку, що спірний договір оренди землі слід розірвати, та стягнути з відповідача орендну плату в сумі 4485 грн. (3*1495).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 176, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» про розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати – задовільнити.
Розірвати договір оренди землі від 11 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро», об`єктом оренди якого є земельна ділянка, кадастровий номер 5623483400:04:010:0384, площею 0,83 га.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 4485 (чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро», м.Березне, вул.Андріївська 20, Рівненської області, код ЄДРПОУ 43095897.
Повне судове рішення складено 13.04.2026. 

Суддя	О. С. Цвіркун