УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/4448/26
провадження № 2-о/361/78/26
20.04.2026
РІШЕННЯ
 
Іменем України

 
20 квітня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого 	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря 	Гриценко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, - 
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції заявника.
У квітні 2026 року до суду надійшла зазначена заява ОСОБА_1 , де вона просить видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_2 шляхом: заборони ОСОБА_2 проживати за адресою: АДРЕСА_1 - строком на шість місяців; заборони ОСОБА_2 наближтися ближче, чим на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до будинку номер АДРЕСА_1 - строком на шість місяців.
В обґрунтування заяви, посилається на те, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм чоловіком в будинку номер АДРЕСА_1 . Після розлучення зі своєю дружиною, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 переїхав жити до батьків у с. Рудня. ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями, поводить себе агресивно та постійно застосовує до заявниці фізичне насилля. Чоловік ОСОБА_1 в силу поважного віку вже не може захистити заявницю від агресивної поведінки сина. У зв`язку з заподіянням домашнього насилля заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо захисту життя та здоров`я.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
У судовому засіданні представник заявниці – адвокат Грибова О.О. доводи заяви підтримала з підстав, викладених у такій заяві. Просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, а саме в телефонному режимі та шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади. Про причини неявки до суду не повідомив.
Обставини справи, що встановлені судом
Установлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм чоловіком в будинку номер АДРЕСА_1 .
Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.03.2026 та наданих пояснень 16.03.2026, ОСОБА_1 звернулась із заявою до працівників поліції, де повідомила що її син ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство фізичного характеру без будь-яких причин, а 15.01.2026 син ОСОБА_2 штовхнув заявницю, внаслідок чого вона впала на підлогу, вдарилась правою рукою та отримала тілесні ушкодження.
У відповіді на адвокатський запит Броварський РУП ГУ Національної поліції в Київській області повідомив адвокату Грибовій О.О. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталась до Броварського РУП щодо вчинення відносно неї протиправних дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані повідомлення зареєстровані до:
журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київський області № 10742 від 26.02.2026, за фактом перевірки звернення відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення серії ВАД 964804 від 26.02.2026;
01.03.2025 року за фактом перевірки звернення № 11125 відносно ОСОБА_2 Броварським РУП ГУНП в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення серії ВАД № 964626 від 01.03.2026;
відповідно до журналу обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Броварським РУП ГУНП в Київській області № 16624 від 03.04.2026 за фактом перевірки звернення відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення серії ВАД 96815 від 03.04.2026;
відповідно до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області № 13381 від 16.03.2026;
відповідно до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області № 11999 від 08.03.2026;
відповідно до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області №11384 від 03.03.2026;
відповідно до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського РУП ГУНП в Київській області № 11353 від 03.03.2026.
Установлено, що матеріали адміністративних справ відносно ОСОБА_2 щодо вчиненням ним адміністративних правопорушень передбачених статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення знаходяться на розгляді в Броварському міськрайонному суді Київський області, а саме справи:
№ 361/2544/26 судове засідання призначено на 13.04.2026;
№ 361/14979/25 судове засідання призначено на 16.04.2026;
№ 361/2864/26 судове засідання призначено на 17.04.2026;
№ 361/1295/26 судове засідання призначено на 20.04.2026;
№ 361/4135/26 - призначено склад суду.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2026 у справі №361/2544/26 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.) на користь держави.
Так, з постанови встановлено, що 26.02.2026 о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_1 , а саме висловлювався нецензурної лайкою, розкидав речі та виганяв з будинку, чим міг завдати шкоди фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 7, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між/з- іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України
Систематичність визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними (див. постанову Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 161/16344/20).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.
Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.
Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 569/11625/24 (провадження № 61-16935св24).
Аналізуючи надані до суду докази та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність підстав для застосування тимчасових обмежувальних заходів щодо кривдника, враховуючи те, що ОСОБА_2 проживаючи з батьками в одному будинку, чинить психологічне насилля висловлюючи образи та погрози заявнику, застосовуючи фізичну силу до неї, виганяючи з будинку.
Отже, такі дії ОСОБА_2 є вчиненням домашнього насильства, відтак в інтересах заявника та з метою убезпечення від продовження цих дій є доцільним застосування обмежувального припису.
Заінтересовано особою ОСОБА_2 не надано жодних заперечень стосовно аргументів заяви ОСОБА_1 , як і не надано жодних доказів на спростування встановлених обставин.
На підставі викладеного, та керуючись ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 13, 76, 81, 89, 3501 – 3508 , 352, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа – ОСОБА_2 , задовольнити.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , знаходитись за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , наближтися ближче, чим на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до будинку номер АДРЕСА_1 .
Копію рішення направити до Броварського РУП ГУНП в Київській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.
Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заявник – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суддя Наталія ПЕТРИШИН