Справа № 302/250/26 
Провадження № 1-кп/302/75/26
341

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026	селище Міжгір`я 	

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області кримінальне провадження № 120265071050000126, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки смт Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
26 серпня 2024 року о 10 год 09 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, за адресою смт Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, безпосередньо в приміщенні кабінету лікарсько-консультативної комісії вказаної лікарні, під час отримання від голови вказаної комісії – ОСОБА_5 направлення на медико-соціальну експертну комісію для продовження їй групи інвалідності, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, надала ОСОБА_5 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в іноземній валюті – доларах США, у розмірі 300 доларів США, яка пропонувала за таку неправомірну вигоду вплинути на безперешкодне та першочергове прийняття рішення посадовими особами Хустської районної медико-соціальної експертної комісії, щодо продовження їй другої групи інвалідності терміном до 01.10.2026.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто злочин, передбачений частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. 
Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин та перевірив добровільність їх позицій. 
Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, – в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінального правопорушення та вину ОСОБА_4 у його вчиненні та ніким не оспорюються. 
Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням даних, які характеризують її особу.
Обвинувачена ОСОБА_4 надала суду показання якими підтвердила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до їх викладу в обвинувальному акті. ОСОБА_4 , окрім визнання своєї вини, висловила осуд своєї поведінки та щирий жаль з приводу вчиненого, щиро розкаялася й обіцяла суду не порушувати закон в майбутньому, повідомила про готовність понести призначене судом покарання. 
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України – надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про особу винної, яка раніше не судима, є інвалідом з дитинства, особою з інвалідністю ІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає – щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 17.03.2026 року щодо ОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб оцінюється як середній, що, на думку, органу пробації свідчить про можливість виправлення її без ізоляції від суспільства.
Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції частини 1 статті 369-2 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, фактичні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням загальних засад призначення покарання, регламентованих ст. 65 КК України, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу. Суд уважає, що саме таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальних витрат та речових доказів немає.
Запобіжний захід обвинуваченому не застосовано.
Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369-2 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот ) гривень 00 коп.
Вирок, з урахуванням обмежень передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя  	ОСОБА_1