справа № 208/6129/24
№ провадження 1-кп/208/163/26

ВИРОК
Іменем України

23 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 12024041160000634 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.07.2024 року, по ст. ст. 121 ч.1, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, 
який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В період 00.00 – 09.30 годині 20.05.2024 року, ОСОБА_4 перебував біля будинку № 65, розташованого по проспекту Гімназичному, в Заводському районі м. Кам`янське Дніпропетровської області, де знайшов дві пластикові банківські картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 та АТ «Sense Bank» № НОМЕР_2 , відкриті на ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», платіжна банківська картка є офіційним документом - електронним платіжним засобом у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Реалізовуючи свій раптово виниклий, протиправний корисливий умисел, Базелівський усвідомлюючи, що здійснює безоплатне вилучення банківських карток, привласнив знайдені офіційні документи: платіжну картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 та платіжну картку АТ «Sense Bank» № НОМЕР_2 , відкриті на ОСОБА_7 , після чого утримуючи їх при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, та в подальшому розпоряджався ними на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений Базелівський підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинуваченні. Пояснив суду, що раніше з потерпілою не знайомий. При обставинах наведених в обвинуваченні, він знайшов банківські картки. Розуміючи, що картки можна використати для придбання товарів, діючи в корисливих цілях їх привласнив, та в подальшому використав при здійсненні декілька покупок в магазинах.
Свою вину визнає повністю та щиро кається у скоєному. Заподіяну шкоду він потерпілій сплатив. Просить його суворо не карати.

Окрім пояснень обвинуваченого, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду справи:

-як підстави початку досудового розслідування, витягом з ЄРДР з правовою кваліфікацією ст. 357 ч.1 КК України, з фабулою про звернення Литвин до ЧЧ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про те, що 20.05.2024 року, невстановлена особа, перебуваючи поблизу буд. 65 по проспекту Гімназичний у м. Кам`янському в Дніпропетровській області, привласнила дві банківські картки- банківську картку № НОМЕР_1 емітовану банком АТ «А-БАНК» та банківську картку № НОМЕР_2 (т.2 а.с. 228);
-протоколом слідчого експерименту з обвинувачений ОСОБА_8 , відповідно до якого останній пояснив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, фототаблицями до слідчої дії (т.3 а.с. 37-43);
-речовими доказами по справі - пластиковими банківськими картками АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 та AT «Sense Bank» № НОМЕР_2 , інформацією про рух по ним грошових коштів, виписками по придбанню продукції (т.2 а.с. 41-42, 71-72, 138-139)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання своєї вини та щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо покарання Базелівського, суд встановив наступне.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, щодо крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 , на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна відповідальність за відповідне діяння. 

Статтею 50 КК України встановлено, що рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.1 ст. 357 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.. 

Вирішуючи питання обрання виду та міри покарання Базелівському, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, скарг за місцем мешкання на останнього не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, враховує обставини які пом`якшують його покарання, відсутність обставин які його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання. 

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яка є другорядною, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

При вирішенні зазначених питань, з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту, наведених норм кримінального законодавства, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі, і таке покарання на думку суду є законним та справедливим.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.07.2024 року, Базелівський засуджений за ст. ст. 121 ч.1, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ч.1-2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. 
Частиною 4 зазначеної статті, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. 

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначене за теперішнім вироком менш суворе покарання, поглинуте більш суворим покаранням за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.07.2024 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік 6 місяців.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;  не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі – пластикову банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 та пластикову банківську картку AT «Sense Bank» № НОМЕР_2 , навушники «KLGO» та коробку від них, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , знявши арешт залишити у останньої;
-виписки по придбаній продукції в магазині «Свіжий хліб», оптичні диски: DVD- з відеозаписами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зберігати при справі. 
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити особисте зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.
Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1