Справа № 191/844/25 
Провадження № 2/191/426/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря – Омельченко К.В.
представника позивача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, який обґрунтовує тим, що у 2022 року на територію м.Синельникове приїхали сім`ї переселенців з тваринами, які проживали в гуртожитку Синельниківського професійного ліцею по вул.Центральній. Він був знайомий із деякими сім`ями. В подальшому люди виїхали у великі міста , а собаку за кличкою «Мент» залишили йому, так як у них була відсутня можливість у подальшому утриманні тварини.
Собака мешкав у гаражі, який є приватною власністю позивача. «Мент» був доброзичливим собакою, повноцінним членом родини позивача, товаришував із мешканцями їхнього двору та його дуже любили діти.
02.06.2024 позивач звернувся до Синельниківської дільничної лікарні ветеринарної медицини та отримав ветеринарно-санітарний паспорт на тварину серії НОМЕР_1 , де він був зазначений власником собаки «Мент», безпородної, 2017 року народження , чорно-коричневої масті. У паспорті наявне фото тварини, містяться відомості про щеплення проти сказу, клінічні огляди та офіційне оформлення.
24грудня 2024 року ввечері сусідка повідомила йому, що собаку отруїли, бо у нього була жирна шерсть.
Для вирішення питання він та його сусідка ОСОБА_4 почали вживати дій щодо відновлення стану здоров`я ОСОБА_5 . Так, як це було уже в нічний час- близько десятої години вечора, ОСОБА_4 зателефонувала ОСОБА_6 , а потім, як вже йому стало відомо, ОСОБА_7 та попросила поради.
Разом із сусідами вони надали Менту першу допомогу та відвели його до гаражу, де він ночував.
25грудня 2024 року вони розгледіли, що на тварині якесь мастило, спочатку намагались вимити його самотужки, але їм це не вдалося.
26грудня 2024 року о 14 годині 30 хвилин до них приїхала ОСОБА_8 та запропонувала свою допомогу, а саме відвезти ОСОБА_5 до клініки і викупати його у спеціальних засобах, на що він погодився, так як ОСОБА_9 позиціонує себе як ЗОО рятівник-волонтер.
Домовились, що ОСОБА_10 візьме ОСОБА_5 до клініки, де йому погодились вимити шерсть, за ці процедури вони сплатять послуги самостійно шляхом перерахунку власних коштів на карточку ОСОБА_10 , а потім вона поверне йому собаку.
Наступного дня вони телефонували і намагались дізнатися де ОСОБА_11 , на що ОСОБА_9 повідомила, що собака перебуває ще у лікарні. Так продовжувалось два дні, а потім ОСОБА_10 перестала зовсім відповідати на телефонні дзвінки.
ОСОБА_12 повідомляла ОСОБА_10 неодноразово про наявність власника, паспорту, але остання на вмовляння не реагувала.
По данному факту було написано звернення до Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яке зареєстроване до СО-821 від 17.01.2025 року. 
Відповідно до листа від 30.01.2025 №49/13-1478 Синельниківським РУП ГУНП в ході розгляду та збору матеріалу ознак кримінального правопорушення не вбачалося та не мало підстав для реєстрації в ЄРДР. З гр. ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда про недопустимість вчинення протиправних дій і заявникам повідомлено, що мають місце цивільно-правові відносини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду.
Ситуація дійшла до місцевого резонансу, що підтверджується перепискою у соціальних мережах, але собаку до цього часу ОСОБА_8 не повернула.
Просить вилучити в ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безпородну собаку на кличка «Мент», порода : б/п, дата народження: 2017, масть: чорно-коричнева, стать: >, яка належить ОСОБА_2 на підставі паспорта серії НОМЕР_1 , виданого уповноваженим лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_13 02.06.2024 .
Відповідачем ОСОБА_3 до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 26.12.2025 до неї звернулась ОСОБА_12 , яка пояснила , що собака на прізвисько « ОСОБА_11 », який мешкає у дворі під балконами по вулиці Центральна, замастився у мастило і йому необхідно надати допомогу. Вона забрала собаку «Мента» та відвезла його до « ОСОБА_14 » в м. Дніпро, вул. Красний Камінь,12. Кошти на лікування собаки скидали їй мешканці будинку. Вважає, що собака мешкав у неналежних умовах, а саме в гаражі, який не опалювався, не мав нормальної вентиляції та освітлення, де було багато небезпечних речовин, якими собака міг отруїтися. Наразі собака чіпована та перебуває у безпечному місці. Вважає, що ОСОБА_2 не довів, що він є власником собаки.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася , надала заяву про розгляд справи без її участі. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити.
Судом також були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 . 
Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов такого висновку.
Згідно з ветеринарно-санітарним паспортом на тварину НОМЕР_1 , виданим уповноваженим лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_13 02.06.2024, ОСОБА_18 , який проживає в АДРЕСА_1 , є власником собаки кличка Мент, безпородної, стать >, дата народження: 2017, масть: чорно-коричнева. Мається інформація про щеплення тварини проти сказу та офіційне оформлення.
З копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, вбачається , що на ім`я ОСОБА_19 (допомога тваринкам) та ОСОБА_3 були здійснені перекази коштів від ОСОБА_20 26.12.2024 на суму 100 грн., ОСОБА_21 26.12.2024 на суму 300,00 грн, ОСОБА_2 27.12.2024 на суму 402,01 грн, ОСОБА_16 28.12.2024 на суму 1000,00 грн, ОСОБА_15 29.12.2024 на суму 1000,00 грн, ОСОБА_17 26.12.2024 на суму 201,01 грн, 
08.01.2025 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області розглянуто звернення ОСОБА_16 щодо утримання домашніх тварин у великій кількості та жорстоке поводження з ними у будинку та на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 та роз`яснено, що порушені у зверненні питання не належать до повноважень Головного управління, а розглядаються адміністративними комісіями при місцевих радах.
Листом начальника Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.02.2025 ОСОБА_2 було повідомлено про те, що в ході розгляду та збору матеріалу ознак кримінального правопорушення не вбачалося та не мало підстав для реєстрації в ЄРДР. З гр. ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда про недопустимість вчинення протиправних дій і заявникам повідомлено, що мають місце цивільно-правові відносини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду.
Також в матеріалах справи містяться скріншоти переписки в Messenger з абонентом « ОСОБА_22 » з приводу повернення собаки «Мент» та публікації в групі «Я из Синельниково барахолка (доска обьявления) куплю, продам», в яких ОСОБА_9 не заперечує того, що собака знаходиться у неї та вона не має наміру її повертати.
До відзиву на позовну заяву відповідачем додані рекомендації з ЗооВетЦентру по утриманню собаки Мент (метис) у зв`язку зі стрижкою від 17.01.2025, по лікуванню згідно з аналізом крові від 03.03.2025, ітоговий чек з 26.12.2024 по 04.03.2025 та копія електронного чіпу на тварину від 07.02.2025. 
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що проживає в одному багатоквартирному будинку з позивачем ОСОБА_2 . У ОСОБА_2 є собака «Мент» , якого йому залишили переселенці на початку повномасштабного вторгнення. Мент жив у гаражі ОСОБА_23 та гуляв по двору. Його знав весь будинок. Одного разу у грудні 2024 року, перед новим роком, їй зателефонувала сусідка ОСОБА_24 та сказала, що у ОСОБА_5 якась жирна шерсть, можливо він отруївся. Вона оглянула собаку, він був веселий, їв, тобто на отруєння не було схоже. Вона не змогла додзвонитися до ОСОБА_23 , тому вирішила звернутися до ОСОБА_3 , яку знала як волонтера та зоозахисницю. ОСОБА_9 приїхала наступного дня, вони піднялися до квартири ОСОБА_2 . ОСОБА_9 сказала, що зможе відвезти собаку до клініки, де її вимиють спеціальним розчином. ОСОБА_2 погодився та запитав скільки це буде коштувати. ОСОБА_9 сказала, що потім зателефонує та скаже скільки. Потім вона скинула відео, де в якійсь ванні купають собаку. На питання скільки це буде коштувати – сказала, що чим більше, тим краще. Потім вона зателефонувала та сказала, що собаку ще необхідно купати. Після цього сказала, що собаку повертати не буде, бо він живе в холодному гаражі, хоча гараж у ОСОБА_25 теплий. Потім ОСОБА_9 перестала відповідати на дзвінки та взагалі виходити на зв`язок якимось чином. 
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення щодо проживання собаки ОСОБА_5 у позивача ОСОБА_25 та звернення до ОСОБА_3 з приводу виведення мастила, у яке забруднився собака. Також зазначила, що ОСОБА_26 добре дбав про собаку, завжди готував їй їжу у гаражі, де він жив. Собака був доглянутий, його знав увесь двір. ОСОБА_7 сказали, що це собака ОСОБА_2 . ОСОБА_27 разом з ОСОБА_28 ходили до ОСОБА_25 , щоб вирішити , що робити з собакою. ОСОБА_23 погодився, щоб ОСОБА_9 відвезла собаку до ветклініки, де його викупають у спеціальному розчині. Вони скидали ОСОБА_7 кошти для цього. Потім ОСОБА_9 відмовилася повертати собаку, заблокувала усіх , хто їй писав, викладала якісь пости про те, що собака ніби то була недоглянута. 
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона разом зі знайомою піклуються про безхатніх собак та годують їх. Був випадок , коли запідозрили сказ у собаки, яка жила біля гаражів, де і собака ОСОБА_2 . Вона подала заявку до державної ветклініки на ванкцинацію тварин. Коли приїхали робити вакцинацію, вона побачила, що біля одного з гаражів хлопець мив машину, а поруч з ним був собака. Вона запропонувала чоловіку зробити собаці вакцинацію, на що він відповів, що собака вже привитий від сказу. Тоді вона дізналася, що це собака ОСОБА_2 . ОСОБА_29 був доглянутий, ситий, жив у нормальних умовах. Вона неодноразово бачила, як цей собака їздив з ОСОБА_30 в автомобілі. Їй навіть казали не годувати цього собаку, бо в нього є хазяїн, який його годує сам. У грудні 2024 року її знайома ОСОБА_27 побачила ОСОБА_5 , забрудненого в маслі, та звернулася до ОСОБА_3 за допомогою, на що вона сказала, що це вони зробили дарма. ОСОБА_21 разом з ОСОБА_31 піднімалися в квартиру до ОСОБА_32 та ОСОБА_33 сказала, що візьме собаку викупати у клініці. Після того, як ОСОБА_33 забрала собаку, вона почала викладати пости у різних групах з фото та писати, що собаку поганий хазяїн викинув у мороз та почала збирати кошти. Вона повідомила про це ОСОБА_34 , яка після цього зателефонувала ОСОБА_7 та запитала де собака. ОСОБА_9 сказала, що собаку ще купають, що все добре. Після цього вона всіх, хто їй писав про собаку, заблокувала. ОСОБА_26 також намагався з нею зв`язатися, щоб вона повернула собаку, але безуспішно. Собаку йому так і не повернули. Це був вже не перший випадок, коли ОСОБА_9 не повертала собак власникам. 
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що собаку Мента залишили поліцейські з Луганської області, коли жили в Синельниковому. Собакою опікувався ОСОБА_18 , вона жила в нього, він її привозив до ветклініки не один раз, робили щеплення. Він, як ветеринарний лікар, видав на собаку паспорт. Собака був доглянутий, слухався ОСОБА_23 . Коли робили щеплення іншим тваринам, то бачив, що ОСОБА_11 жив у гаражі, там було тепло, стояв обігрівач, лежала ковдра. Потім про ситуацію з ОСОБА_31 він дізнався із соцмереж, де побачив пости, які вона викладала . Також ОСОБА_33 не один раз обливала і його брудом після того, як він відмовився видавати їй чеки на послуги із завищеними сумами. 
До спірних правовідносин судом застосовано наступні норми права.
Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. 
Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, - яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст. 387 ЦК України та частини 3 ст.12 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбаченим процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.
Відповідно до положень Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» тваринами є біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові.
Собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі є домашніми тваринами (статті 1 Закону).
Власником домашніх тварин є фізична особа, зазначена як власник в ідентифікаційному документі, що супроводжує домашніх тварин під час їх некомерційного переміщення.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 7 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб. Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину», ветеринарні документи - документи дозвільного характеру, до яких належать міжнародний ветеринарний сертифікат, ветеринарне свідоцтво, ветеринарна картка, ветеринарна довідка та ветеринарно-санітарний паспорт на тварину, видані державними інспекторами ветеринарної медицини або уповноваженими чи ліцензованими лікарями ветеринарної медицини, що підтверджують ветеринарно-санітарний стан тварини, якість та безпечність продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, патологічного матеріалу та кормів. 
Відповідно до пункту 3.4. розділу третього Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.08.2014 року №288, підставою для оформлення ветеринарно-санітарного паспорта на тварину є огляд тварини державним інспектором ветеринарної медицини, уповноваженим та/або ліцензованим лікарем ветеринарної медицини та наявність відповідних діагностичних, профілактично-лікувальнихобробок, включаючи дослідження і щеплення.
Відповідно до ст. 341 ЦК України, якщо протягом двох місяців з моменту заявлення про затримання бездоглядної домашньої тварини не буде виявлено їхнього власника або він не заявить про своє право на них, право власності на ці тварини переходить до особи, у якої вони були на утриманні та в користуванні.
Суд вважає, що вирішення спору в цій частині можливе виходячи зокрема з встановлення наявних фактів володіння та використання предметом спору.
Як встановлено судом та підтверджено показаннями свідків, собака по кличці Мент був у володінні позивача ОСОБА_2 з 2022 року, який опікувався собакою, робив йому щеплення та отримав ветеринарно-санітарний паспорт на тварину.
На підтвердження факту належності позивачеві собаки суду наданий ветеринарно-санітарний паспорт на тварину НОМЕР_1 , виданий уповноваженим лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_13 02.06.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_18 , який проживає в АДРЕСА_1 , є власником собаки кличка Мент, безпородної, стать >, дата народження: 2017, масть: чорно-коричнева. Мається інформація про щеплення тварини проти сказу та офіційне оформлення
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_3 посилалася на те, що ОСОБА_2 не є власником собаки, собака Мент на даний час знаходиться у інших власників, які про нього піклуються. Однак, як підтвердили свідки у судовому засіданні, ОСОБА_3 , коли забирала собаку, знала, що він належить ОСОБА_2 , саме він надавав дозвіл на те, щоб ОСОБА_9 відвезла собаку до ветклініки. Про наявність у собаки паспорту їй повідомляли свідки, коли просили повернути собаку ОСОБА_2 . Собаку власнику ОСОБА_3 не повернула, так як вважала, що собака жив у неналежних умовах. При цьому, на підтвердження наявності у собаки нових власників надала фотокопію чіпу, з якої неможливо ідентифікувати тварину чи з`ясувати будь-які інші відомості. 
Щодо неможливості повернення собаки з тих підстав, що він у відповідача відсутній, суд враховує наступне.
Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.
Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності у неї собаки Мента, а тому суд відхиляє вказані доводи відповідача.
Оскільки представник позивача та допитані судом свідки підтвердили факт перебування собаки у власності ОСОБА_2 , що достеменно було відомо і відповідачеві, також свідками при з`ясуванні факту належності собаки підтверджені відносини між позивачем та собакою, які притаманні власнику тварини та вихованцю, суд вважає доведеним той факт, що собака належала саме позивачеві ОСОБА_2 .
З`ясовані судом обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 протиправно, без згоди на те позивача, утримує у себе собаку по кличці Мент, та позивач на даний момент позбавлений можливості повернути належне йому майно в позасудовому порядку.
Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володінняє обгрунтованими, а тому доходить висновку про їх задоволення.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.12, 13, 141, 263-265, 272, 273 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.
Вилучити у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , безпородну собаку по кличці «Мент», дата народження-2017, масть чорно-коричнева, стать >, яка належить ОСОБА_2 на підставі паспорта серії НОМЕР_1 , виданого уповноваженим лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_13 02.06.2024.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання – після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду 
 Суддя	  Я. Ю. Костеленко