ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р.	 	Справа № 922/269/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Байбака О.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ 42399676) 	
до 	Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2012" (адреса: 61001, м. Харків, вул. Державінська, буд. 13; код ЄДРПОУ 38160230) 	
про 	стягнення 82216,43 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2012" (далі - відповідач) 82216,43 грн, з яких:
66684,77 грн - основного боргу;
11595,90 грн - пені;
1601,35 грн - 3% річних;
2334,41 грн - інфляційних втрат.
Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укалденого між сторонами договору постачання природного газу від 30.09.2024 №8795-ОСББ(24)-19 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за спожитий природний газ.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору.
Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. 
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання їм можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного зв`язку направлено копію ухвали від 28.01.2026.
Зокрема, копія ухвали доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача в підсистемі “Електронний суд”, про що свідчить залучені до матеріалів справи довідки від 29.01.2026. 
З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про відкриття провадження у справі, а останні в розумінні вимог ст. 120, 232 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд справи.

В процесі розгляду справи відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 3370 від 10.02.2025), в якому просить суд:
1. Відмовити ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у задоволенні вимог позовної заяви щодо стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім-2012» штрафних санкцій, а саме пені, 3% (три відсотка) річних та інфляційних втрат за Договором про постачання природного газу від 30.09.2024 №8795-ОСББ(24)-19. 
2. Врахувати особливий статус ОСББ, як неприбуткової організації, та фінансові обставини (погіршення платоспроможності, блокування рахунків), встановити розтермінування сплати основної суми заборгованості та графік регулярних платежів.
Свою позицію відповідач обґрунтовує з посиланням на наступні обставини.
Зокрема, відповідач вказує, що він не визнає нарахованих штрафних санкцій, а саме пені, 3% (три відсотка) річних та інфляційних втрат на підставі Постанови Кабміну №206 (Харківська громада, згідно з Наказом №376 Міністерства Розвитку Громад та Територій України “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією” є зоною активних/можливих бойових дій).
Також відповідач посилається на Постанову ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 – у якій зазначається, що нарахування штрафних санкцій та процентів за порушення грошового зобов`язання має компенсаційний, а не каральний характер, а їх розмір повинен бути співмірним із сумою основного боргу та наслідками порушення. Верховний Суд наголосив на обов`язку суду забезпечувати баланс інтересів сторін та запобігати покладенню на боржника надмірного й несправедливого фінансового тягаря, у зв`язку з чим допускається зменшення розміру відповідальності у разі її явної неспівмірності.
Крім того, відповідач наголошує, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки був створений та функціонує як неприбуткова організація відповідно до Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”, має статус неприбутковості. Відповідач зазначає, що його фінансовий стан суттєво погіршився внаслідок дій попереднього правління будинку, яке допустило накопичення заборгованості та блокування банківських рахунків, що фактично паралізувало фінансову діяльність об`єднання; що на теперішній час відповідач вживає заходів для відновлення платоспроможності та впорядкування фінансової діяльності.
Разом з тим, відповідач зазначає, що ним була відправлена заява про розтермінування погашення заборгованості до позивача та разом із заявою про розтермінування було погашено частину боргу за попередньою усною домовленістю – 22000,00 грн.

Додатково відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 3372 від 10.02.2026), в якому просить суд звільнити його від обов`язку відшкодування судового збору позивачу у справі № 922/269/26. В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що він, як ОСББ, є неприбутковою організацією, і єдиним джерелом його доходів є цільові внески мешканців. При цьому, через перебування м. Харкова в зоні активних/можливих бойових дій та масовий виїзд співвласників рівень оплати внесків є критично низьким. Відповідач зазначає, що станом на 10.02.2026 його рахунки арештовані в межах виконавчого провадження № 78881725 за справою № 922/1624/25, а будь-яке додаткове стягнення призведе до повної зупинки оплати за електроенергію для насосів котельні та освітлення. При цьому відповідач зазначає, що судовий збір за даним позовом є значним тягарем для бюджету будинку на 69 квартир.

Позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 3868 від 16.02.2026), в якій заперечує проти обставин зазначених відповідачем у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Зокрема позивач зазначає, що відповідач безпідставно застосовує до даних відносин положення Постанови №206, оскільки положеннями наведеної постанови передбачено звільнення від платежів за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, але не передбачає звільнення від відповідальності за постачання газу за договором, укладеним між Позивачем та ОСББ.
Також позивач вказує, що у системному аналізі фактичних обставин функціонування ринку природного газу та його нормативного регулювання, єдиним джерелом компенсації понесених постачальником втрат є стягнення з контрагентів усіх можливих штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних втрат, що передбачено законодавством України і умовами укладеного договору. 
До того ж, сума неустойки (пені) у співвідношенні до суми несвоєчасно сплаченого основного боргу становить - 17,39%. Тобто, на думку позивача, стягнення пені у такому розмірі не набуде карального характеру для відповідача та не створить для нього надмірного фінансового навантаження. При цьому, 3 % річних не підлягають зменшенню за рішенням суду, адже такий відсоток є мінімальним та встановлений на рівні кодифікованого закону.
Позивач зазначає, що відповідач не надав до відзиву передбачених законом та договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом стосовно невиконання відповідачем спірного договору. 
Посилання відповідача на те, що ведений військовий стан є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за договором, позивач вважає таким, що не узгоджується з умовами договору та законодавством.
Також у відповіді на відзив позивач не заперечує факт часткового погашення боргу відповідачем у сумі 22000,00 грн та надає новий розрахунок заборгованості.

Відповідач звернувся до суду з запереченнями (вх. № 4399 від 23.02.2026), в яких просить суд закрити провадження в частині сплаченої заборгованості в розмірі 22000,00 грн, відмовити позивачу в стягненні пені, 3% річних та інфляційних втрат, або зменшити їх розмір до 0 грн. відповідно до ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України та надати розстрочення на 24 (двадцять чотири) місяці в частині основного боргу.
У запереченнях відповідач не погоджується з твердженням позивача щодо незастосування Постанови № 206 для ОСББ.
Відповідач вважає, що позивач не надав жодного доказу понесення реальних збитків та оскільки у даному випадку збитки позивача не доведені, а штрафні санкції є істотними для 69 квартир, то вони підлягають зменшенню.
Також відповідач зазначає, що сертифікат ТПП не є єдиним доказом форс-мажору, а обстріли міста Харкова є загальновідомим фактом, тож, згідно ч. 3 ст. 75 ГПК України, доведенню не підлягають.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.
Як свідчать матеріали справи, між позивачем, як Постачальником, та відповідачем, як Споживачем, укладено договір постачання природного газу від 30.09.2024 №8795-ОСББ (24)-19 шляхом підписання заяви приєднання до договору постачання природнього газу від 23.10.2024 та згоди на приєднання до Договору постачання природнього газу від 30.09.2024.
Відповідно до п. 1.1 договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово- будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Згідно з п. 1.2 договору, Споживач підтверджує та гарантує, що на момент укладання цього Договору у Споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між Споживачем та Оператором газорозподільної системи (надалі - Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між Споживачем та Оператором газотранспортної системи (надалі - Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти Споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі).
Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, а також за достовірність інформації щодо переліку об`єктів Споживача, на які здійснюється постачання природного газу, та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, що зазначаються в Заяві про приєднання до договору постачання природного газу, яка є невід`ємною частиною даного Договору, за формою відповідно до Додатку № 1 до цього Договору (далі - Заява), несе Споживач.
Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що цей Договір є договором приєднання у відповідності до статті 634 Цивільного Кодексу України, і може бути укладений лише шляхом приєднання Споживача до всіх його умов в цілому. Цей Договір не є публічним договором в розумінні статті 633 Цивільного Кодексу України.
Відповідно до п. 2.1 договору, Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з місяця, в якому Договір набрав чинності відповідно до пункту 13.1 Договору, по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості та відповідно до розрахункових періодів та розподілу, що зазначені Споживачем у Заяві, яка є невід`ємною частиною даного Договору (за умови акцепту Постачальником Заяви в порядку, передбаченому пунктом 1.6 Договору).
Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які зазначені в Заяві, повністю покривають потреби Споживача у відповідному розрахунковому періоді (пункт 2.2. договору).
Згідно з п 2.4 договору, Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів.
Відповідно до п 3.5 договору, Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Пунктами 3.5.1-.3.5.2 договору сторони погодили, що Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 7-го (сьомого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акти), підписані уповноваженим представником Споживача, а саме: акт на Обсяг І (фіксований), акт на Обсяг ІЇІ (фіксований) та акт на Обсяг II. В актах зазначаються фактичні обсяги використання природного газу, які визначаються з урахуванням вимог пункту 2.1, підпунктів 2.2.3. та 3.5.2 цього Договору, їх ціна (визначається відповідно до розділу 4 цього Договору) та вартість.
Сумарні обсяги за всіма складеними за розрахунковий/звітний період актами мають відповідати обсягам за даними остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС за цей період.
Згідно з п. 3.5.4 договору, Постачальник протягом 3-х (трьох) робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути Споживачу по одному примірнику оригіналів актів, підписаних уповноваженим представником Постачальника, або надає обґрунтовану відмову від підписання акту.
Відповідно до п. 4.1.1 договору, Ціна на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 6 183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7 420,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89 грн.
Згідно з п. 5.1 договору, споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/акті в приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У відповідності до п. 5.3 договору, сторони погодились, що номер Договору формується Постачальником при укладанні цього Договору та зазначається у Згоді на приєднання до Договору постачання природного газу.
Відповідно до п 5.4 договору, оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим Договором.
Згідно з п. 6.2 договору споживач зобов`язаний виконати умови пунктів 5.1 та 5.2 цього Договору;
Відповідно до п. 6.3 договору, постачальник має право отримати оплату за переданий за цим Договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим Договором.
Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Даний Договір набуває чинності з дати, зазначеної в письмовій Згоді на приєднання до Договору постачання природного газу Постачальника, надісланої Споживачу відповідно до пункту 1.6 Договору, та діє до «30» квітня 2025р. включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до згоди на приєднання до договору постачання природного газу від 30.09.2024 зазначено, що договір постачання природного газу від 30.09.2024 № 8795-ОСББ(24)-19 набирає чинності 30.09.2024
В подальшому сторони уклали додаткову угоду № 1 від 01.01.2025 про наступне: Викласти пункт 4.1. Розділу 4 «Ціна природного газу» Договору у новій редакції, а саме:
4.1. Ціна на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 6183,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7420,00 грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 501,97 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 552,167 грн., крім того ПДВ 20% - 110,43 грн., всього з ПДВ - 662,60 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 8082,60 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором та здійснив поставку відповідачу природного газу протягом вересня-грудня 2024 року та січня-квітня 2025 року на суму 105761,48 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які містять печатки та підписи уповноважених представників сторін, зокрема:
1) Акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2024, обсяг ІІ переданого газу: 0,00030 тис. м. куб, вартістю: 5,24 грн.; 
2) Акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2024, обсяг І переданого газу: 0,00031 тис. м. куб, вартістю: 2,35 грн.; 
3) Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2024, обсяг І переданого газу: 1,18973 тис. м. куб., вартістю: 9 022,78грн.; 
4) Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2024, обсяг І переданого газу: 3,00741 тис. м. куб., вартістю: 22 807,86 грн. 
5) Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2025, обсяг І переданого газу: 2,80824 тис. м. куб., вартістю: 22 697,87 грн. 
6) Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2025, обсяг І переданого газу: 3,17285 тис. м. куб., вартістю: 25 644,86 грн. 
7) Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2025, обсяг І переданого газу: 3,16459 тис. м. куб., вартістю: 25 578,10 грн. 
8) Акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2025, обсяг І переданого газу: 0,00030 тис. м. куб., вартістю: 2,42 грн. 
Однак, відповідачем свої зобов`язання з оплати спожитого природного газу в повному обсязі не виконані, станом на момент звернення позивача до суду з позовом, оплачено було лише 39076,71 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача АТ «Ощадбанк» за період за період з 30.09.2024 по 27.11.2025.
Разом з тим, відповідач направив на адресу позивача заяву про зарахування переплати від 26.06.2025 в якій просив зарахувати в оплату за договором постачання природного газу від 30.09.2024 № 8795-ОСББ (24)-19 переплату за іншими договорами в сумі 22,83 грн та в сумі 116,95 грн.
Також позивач звернувся до відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.10.205 в якій зазначив про зарахування зустрічних однорідних вимог щодо боргу в сумі 7098,70 грн який позивач мав перед відповідачем за договором постачання природного газу № 6191-ОСББ(23)-32 від 24.11.2023 в рахунок боргу за оплату за договором постачання природного газу від 30.09.2024 № 8795-ОСББ (24)-19 за яким відповідач станом на дату подання заяви мав борг перед позивачем в сумі 73783,47 грн. 
Внаслідок проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог сума боргу відповідача перед позивачем за договором постачання природного газу від 30.09.2024 № 8795-ОСББ (24)-19 склала 66684,77 грн. 
Обставини щодо стягнення зазначеного боргу стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.
Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань зі оплати поставленого позивачем природного газу, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано до стягнення з відповідача 1601,35 грн 3% річних за прострочення оплати кожного з щомісячних платежів за загальний період прострочення з 16.11.2024 по 17.06.2025; 2334,41 грн індексу інфляції за прострочення кожного з щомісячних платежів за загальний період прострочення з 01.12.2024 – по 31.12.2024, з 01.04.2025 – по 31.12.2025 та 11595,90 грн пені за 6 місячний термін прострочення кожного з щомісячних платежів за загальний період прострочення з листопада 2024 по червень 2025.
Після відкриття провадження у даній справі відповідачем була направлена на адресу представника повивача заява про розтермінування погашення заборгованості від 09.02.2026 до якої було додано платіжну інструкцію № XEH6-T965-B919-6MPH від 10.02.2026 на суму 22000,00 грн. згідно з якою було частково сплачено існуючий борг за договором постачання природного газу від 30.09.2024 № 8795-ОСББ (24)-19.
Позивач врахувавши часткове погашення основного боргу за договором постачання природного газу № 8795-ОСББ(24)-19 від 30.09.2024 та надав новий розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума заборгованості після зарахування становить 44684,77 грн.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
На підставі ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.
За змістом ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
У даному випадку, факт належного виконання позивачем умов договору постачання природного газу від 30.09.2024 № 8795-ОСББ (24)-19 щодо поставки відповідачу природного газу протягом листопада 2024 року – квітня 2025 року та обсяг такої поставки підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зокрема, протягом зазначеного періоду позивач поставив на користь відповідача природний газ на загальну суму 74 882,97 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи щомісячними Актами приймання-передачі природного газу.
У п. 5.1 сторонами договору передбачено, що споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/акті в приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
З матеріалів справи вбачається, що станом на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі відповідач спожитий природний газ оплатив лише частково, і його борг перед позивачем складав 66684,77 грн.

Разом з тим, після відкриття провадження у даній справі платіжною інструкцією № XEH6-T965-B919-6MPH від 10.02.2026 відповідач частково сплатив існуючий боргу в сумі 22000,00 грн. Зазначене не спростовується і позивачем, зокрема у відповіді на відзив.
З приводу часткової сплати суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
В зв`язку зі сплатою відповідачем боргу в наведеній сумі після відкриття провадження у справі предмет спору щодо вимог про його стягнення відсутній.
За таких обставин провадження у справі в даній частині вимог підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Водночас закриття провадження у справі в зазначеній частині не перешкоджає розгляду інших позовних вимог, які залишаються неврегульованими між сторонами, зокрема щодо стягнення решти суми основного боргу та нарахованих штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат.
Оскільки відповідач в процесі розгляду даної справи не спростував наведені вище обставини та не заперечує проти наявності у нього заборгованості за договором постачання природного газу № 8795-ОСББ(24)-19 від 30.09.2024, та не надав суду доказів сплати решти боргу в сумі 44684,77 грн., суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про задоволення позову в даній частині вимог та стягнення цієї заборгованості з відповідача на корить позивача.

Щодо позову в частині стягнення інфляційних, річних та пені, суд зазначає.
Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ч. 1-2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом ст. ст. 1, 3 ЗУ “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Як зазначалось, на підставі п. 7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з позовною заявою, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625 ЦК України та п. 7.2 договору також нарахував до стягнення з відповідача 1601,35 грн 3% річних за прострочення оплати кожного з щомісячних платежів за загальний період прострочення з 16.11.2024 по 17.06.2025; 2334,41 грн індексу інфляції за прострочення кожного з щомісячних платежів за загальний період прострочення з 01.12.2024 – по 31.12.2024, з 01.04.2025 – по 31.12.2025 та 11595,90 грн пені за 6 місячний термін прострочення кожного з щомісячних платежів за загальний період прострочення з листопада 2024 по червень 2025.
Перевіривши за допомогою інструменту “Калькулятори” системи інформаційно-правового забезпечення “Ліга: закон” складений позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про його обґрунтованість та арифметичну вірність.
За таких обставин, заявлений позов в зазначеній частині вимог також підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні, річні та пеня в наведених вище сумах.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача в обґрунтування незаконного на його думку нарахування позивачем інфляційних, річних та пені на Постанову КМУ № 206 від 05.03.2022.
Пунктом 1 даної постанови установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);
З цього приводу суд зазначає, що ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:
1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;
2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;
3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії)
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів.
Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. 
Таким чином суд зазначає, що укладений між позивачем та відповідачем договір постачання природного газу № 8795-ОСББ(24)-19 від 30.09.2024 не належить до договору, за яким відповідачу надаються житлово-комунальні послуги в розумінні приписів наведеного Закону, оскільки такий договір не договором укладеним між співвласником багатоквартирного та виконавцем відповідної комунальної послуги.
Порядок укладання договору з постачання природного газу здійснюється відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
У постанові Великої плати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 906/1308/19 (провадження № 12-76гс20) зазначено про обов`язковість рішення загальних зборів співвласників ОСББ, у тому числі, і щодо визначення статусу колективного споживача. Водночас, житлово-комунальні послуги мають іншу правову природу від постачання газу, тому основою для правового регулювання даних відносин є Закон України «Про ринок природного газу».
Крім того, Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлює заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та процентів річних лише щодо заборгованості, утвореної внаслідок несвоєчасного внесення плати населенням за житлово-комунальні послуги. 
Водночас у даному випадку спір виник з договору постачання природного газу 30.09.2024 №8795-ОСББ(24)-19, укладеного між позивачем та відповідачем як окремими юридичними особами шляхом підписання заяви приєднання до договору постачання природнього газу від 23.10.2024 та згоди на приєднання до Договору постачання природнього газу від 30.09.2024, який за своєю правовою природою є господарським договором постачання енергетичного ресурсу та не є індивідуальним договором про надання житлово-комунальної послуги населенню у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
Отже в даному випадку, суд погоджується з позицією позивача та приходить до висновку, що посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 є безпідставним, а дана Постанова не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо клопотання відповідача про звільнення його від сплати штрафних санкцій, зокрема з тих підстав, що він, як ОСББ, є неприбутковою організацією.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до положень податкового законодавства статус неприбуткової організації означає лише особливий режим оподаткування доходів такої юридичної особи та полягає у звільненні її від сплати податку на прибуток за умови дотримання вимог законодавства щодо використання отриманих коштів виключно для фінансування своєї статутної діяльності. 
Водночас надання юридичній особі статусу неприбуткової не змінює її цивільно-правового або господарсько-правового статусу як учасника зобов`язальних правовідносин та не звільняє її від обов`язку належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
Неприбуткові організації, у тому числі об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, є самостійними юридичними особами, які відповідно до законодавства можуть набувати цивільних прав та обов`язків, укладати договори та нести відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання на загальних підставах. 
Таким чином, сам по собі факт неприбутковості відповідача впливає виключно на податковий режим його діяльності та не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Крім того, положення статей 549, 625 Цивільного кодексу України мають імперативний характер та передбачають обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних а також сплатити штрафні санкції незалежно від причин такого прострочення. 
Отже, з огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що хоч ОСББ є неприбутковою організацією, однак зазначені обставини не звільняють його від передбаченої законом відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позовну заяву в якому останній просить суд врахувати особливий статус ОСББ, як неприбуткової організації, та фінансові обставини (погіршення платоспроможності, блокування рахунків), встановити розтермінування сплати основної суми заборгованості та графік регулярних платежів.
Щодо статусу ОСББ та його врахуванні при кваліфікації спірних правовідносин в в даному рішенні вже було зазначено вище.
Разом з тим, норми ГПК України не містять поняття «розтермінування». З огляду ж на викладене, суд не вбачає за можливе вирішити питання про встановлення розтермінування сплати основної суми заборгованості та графік регулярних платежів
Окремо суд звертає увагу відповідача, що статтею 331 ГПК України врегульовано питання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Таким чином, в разі наявності відповідних обставин, відповідач не позбавлений можливості ініціювати перед судом відповідне питання в передбаченому Законом порядку.

З урахуванням вимог ст. 123, 129 ГПК України, судові витрати по справі підлягають покладенню на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору. Клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору також не підлягає задоволенню, оскільки воно не узгоджується з вищенаведеними нормами ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -   

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2012" (адреса: 61001, м. Харків, вул. Державінська, буд. 13; код ЄДРПОУ 38160230) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ: 42399676):
44684,77 грн - основного боргу;
11595,90 грн - пені;
1601,35 грн - 3% річних;
2334,41 грн - інфляційних втрат;
2662,40 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В частині позову про стягнення 22000 грн. основного боргу провадження у справі закрити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України. 

Суддя		О.І. Байбак