Справа № 471/789/24
Провадження №1-кп/471/7/26 
Номер рядка звіту 23
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Братський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , 
за участі секретаря - ОСОБА_2 , 
прокурора - ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 , 
потерпілої – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області кримінальне провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024153170000068 від 02.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 
- 06.07.2007 року Миколаївським областним судом за ст. 115-9 ч. 2, ст. 162 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 3, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 14 років 2 місяці, звільнений 28.12.2018 року з Ольшанської виправної колонії Миколаївської області, невідбуте покарання 1 рік 9 місяців 22 дні;
- 19.07.2023 року Братським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн;
- 24.01.2024 року Братським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт;
- 25.09.2025 року Братським районним судом Миколаївської області за ст. 126-1 КК України до 4 (чотирьох) років обмеження волі, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення, були колишніми співмешканцями, які проживали однією сім`єю з 2019 року по 2024 рік.
Відповідно до постанови Братського районного суду Миколаївської області від 23.05.2024 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства 17.04.2024 року відносно співмешканки ОСОБА_5 ..
Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 29.05.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства 04.05.2024 року відносно співмешканки ОСОБА_5 ..
Крім цього, ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та вироком Братського районного суду Миколаївської області від 19.07.2023 року визнаний винним у вчинені умисного легкого тілесного ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_5 за ознаками домашнього насильства.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 продовжив свої систематичні дії направлені на вчинення домашнього насильства у відношенні ОСОБА_5 ..
Так, 01.06.2024 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раніше виниклих неприязних відносин вчинив сварку із своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої навмисно, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя з ліва ОСОБА_5 , після чого, тримаючи обома руками за волосся останню, наніс близько трьох ударів лівою частиною голови об підлогу в літній кухні, чим спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми в лобно-скроневій ділянці зліва, тим самим вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 ..
Своїми діями ОСОБА_4 в порушення вимог ст. ст. 28, 29 Конституції України, згідно з якими, кожен має право на повагу до його гідності та особистої недоторканості, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», неодноразово притягуючись до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства та кримінальної відповідальності з ознаками домашнього насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , на шлях виправлення та перевиховання не став та протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняв домашнє насильство у відношенні своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призводить до фізичних страждань останньої, що виразилось у спричинені легких тілесних ушкоджень у вигляді гематоми в лобно-скроневій ділянці зліва.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних страждань. 
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Зазначив, що щиро кається у скоєному. Просив суворо не карати. 
Потерпіла в судовому засіданні 23.12.2025 року підтвердила вказані в обвинувальному акті обставини, претензій матеріального та моральногохарактеру до обвинуваченого не має. В судове засідання, призначене на 26.03.2026 року, потерпіла не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до законодавства, на розсуд суду. 
Крім цього вина ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами, а саме:
- висновком експерта № 154 від 11.06.2024 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 за даними наданої медичної документації мали місце тілесне ушкодження у вигляді «гематоми в лобно-скроневій ділянці зліва»», яка могла виникнути незадовго до звернення потерпілої до лікувального закладу, від травматичної дії тупого предмета, особливості контактної поверхні якого в морфології ушкоджень не відобразилися (не описані в наданій медичній документації), могли утворитися від удару, так і при ударі об такий, можливо в час та за умов вказаних у постанові. Ушкодження у ОСОБА_5 має незначні скороминущі наслідки строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;
- постановами Братського районного суду Миколаївської області про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.
Оцінюючи докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого, показання потерпілої та надані прокурором письмові докази, суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена повністю.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних страждань. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття. 
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети покарання, яка полягає не тільки в карі, а й у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. .
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається у скоєному, його характеристику за місцем проживання, неодноразово вчиняв аналогічні правопорушення, на шлях виправлення не став, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, раніше судимий, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей,  обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання – вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини. 
При цьому суд також враховує висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, відповідно до якого, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства неможливе.
З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого щодо призначення останньому покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, на підставі якої призначити покарання шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 25.09.2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 126-1 КК України 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 25.09.2025 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання - 4 (чотири) роки 3 (три) місяці обмеження волі.
Строк відбування покарання рахувати з 23.01.2026 року.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя                 ОСОБА_1