ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 395/1785/25
провадження № 22-ц/4809/394/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року (Забуранний Р.А.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2025р Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 (далі – Позичальник) заборгованість за кредитним договором № 819193777 у розмірі 45337,54 грн, з яких: 13660,00 грн – сума заборгованості по основному боргу, 31677,54 грн – сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позову вказує, що 11 червня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 819193777. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку, не повернув отриманий кредит та не сплати відсотки за його користування у строки, передбачені кредитним договором. 

Зазначає, що відповідно до договору факторингу № 28/1118/-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №819193777. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 27 лютого 2025 року укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників. На підставі зазначеного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 45337,54 грн, яка складається з 13660,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 31677,54 грн заборгованості за відсотками. 

Позиція відповідача

У поданій до суду першої інстанції заяві від 14 жовтня 2025 року відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає та підтримує повністю (а.с. 46).
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № 819193777 від 11 червня 2021 року у розмірі 45337,54 грн; здійснено розподіл судових витрат.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
Зазначив, що заборгованість відповідача за кредитним договором складає 45337,54 грн. 
Зауважив, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось позивачем належним чином та у повній відповідності до умов кредитного договору. 
Врахував, що відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надав власний контрозрахунок.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог позову у повному обсязі.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Частково не погодившись із рішенням суду першої інстанції у даній справі, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій до суду апеляційної інстанції заяві, що за своєю суттю та змістом є апеляційною скаргою, проситьзмінити рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року у даній справі в частині вирішення вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та розподілу судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № 819193777 від 11 червня 2021 року у розмірі 16195,30 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає,що відповідно до умов кредитного договору строк кредитування визначений 16 днів, зі сплатою процентів на вказаний період за дисконтною процентною ставкою у розмірі 423,40 процентів річних, що становить 1,16 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. Тому позивач має право на стягнення процентів за користування кредитом за 16 днів, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 2535,30 грн.
На переконання скаржника, нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитом поза визначеним строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. 
З огляду на зазначене вважає, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 16195,30 грн, з яких: 13660,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2535,30 грн - сума заборгованості за відсотками.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

У поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Вважає, що доводи і аргументи, на яких ґрунтуються вимоги скаржника як на підставу для зміни рішення суду першої інстанції, є його суб`єктивною думкою, суперечить нормам цивільного законодавства та низки правових позицій викладених в постановах ВСУ, є недоведеними, необґрунтованими, безпідставними та не повинні братися до уваги судом (а.с. 76-86).

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою від 11 грудня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення. 

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 

11 червня 2021року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір №819193777 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Позичальник отримала у кредит грошові кошти у розмірі 13660,00 грн строком на 16 днів та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за кожен день користування кредитом (а.с. 7-9).
Кредитний договір підписаний електронним підписом Позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, введеного відповідачем 11 червня 2021 року о 17:39:30.
Встановлено, що кредитні кошти за Кредитним договором у розмірі 13660,00 грн Кредитодавцем надавались Позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на погоджений сторонами рахунок відповідача № 5168-75ХХ-ХХХХ-0700, що підтверджується платіжним дорученням від 11 червня 2021 року (а.с. 10).
Як стверджується позивачем у позовній заяві, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Клієнт) було укладено Договір факторингу №28/1118-01.
Відповідно до укладеної між Фактором та Клієнтом Додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу №28/1118-01 у новій редакції. Зокрема, сторони погодили, що за п. 4.1. Договору факторингу №28/1118-01 у новій редакції наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Пунктом 8.2. Договору факторингу №28/1118-01 у новій редакції передбачено, що строк цього договору закінчується 31 грудня 2021 року (а.с. 13-16).
Також в обґрунтування пред`явленого позову позивач вказує на те, що відповідно до Реєстру боржників №166 від 28 грудня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2023 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, здійсненого TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога», вбачаються наступні дані по кредиту: дата видачі – 11 червня 2021року, строк – 16, сума – 13660,00 грн, дата продажу – 28 грудня 2021 року, інформація про оплати за договором відсутня; до сплати за період з 11 червня 2021року по 28 грудня 2021 року: 13660,00 грн тіла кредиту та 31677,54 грн відсотків за користування кредитом (а.с. 11).
27 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 18-19).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 27 лютого 2025 року № 2 до договору факторингу №27/0225-01 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором у сумі 45337,54 грн, з яких: 13660,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 31677,54 грн - заборгованість по процентам (а.с. 21).
Аналогічна інформація щодо розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором відображена у розрахунку заборгованості  ОСОБА_1 , виконаного TOB «Таліон Плюс» (а.с. 12).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

За викладеного, у відповідності до вимог поданої відповідачем апеляційної скарги рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року переглядається в апеляційному порядку лише у частині вимоги простягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості по процентам у розмірі 31677,54 грн.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Разом з тим, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним процесуальним вимогам відповідає не у повній мірі.

Колегією суддів враховано, що відповідачем не заперечувався факт укладення Кредитного договору, отримання від Кредитодавця кредитних коштів за цим договором, існування заборгованості за Кредитним договором, а також пред`явлений до стягнення розмір заборгованості за тілом кредиту. 

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Разом з тим, відповідач не погоджується з пред`явленою до стягнення сумою відсотків за користування кредитом, вважаючи її необґрунтованою. 

Колегія суддів погоджується з такою позицією скаржника, враховуючи наступне. 

Так, за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №300/438/18.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Умовами п.п. 1.3., 1.7. Кредитного договору передбачено, зокрема, що Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 13660,00 грн одразу після укладення договору; кредитна лінія надається строком на 16 днів від дати отримання кредиту Позичальником.
У п. 1.8. Кредитного договору його сторони погодили, що встановлений у п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду.
Матеріали справи свідчать, стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, що Позичальником умови п. 1.8. Кредитного договору не були виконані, оскільки нараховані за 16 днів дисконтного періоду проценти за користування кредитом відповідачем не сплачувались. До того ж, матеріали справи не містять доказів активації Позичальником функції продовження дисконтного періоду. 
Відтак, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним – 16 днів від дати отримання кредиту Позичальником.
Як вбачається зі змісту пп. 1.9.3. п. 1.9. Кредитного договору, якщо Позичальник користується кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. 
Отже, встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що у Позичальника виникло зобов`язання по оплаті процентів за Кредитним договором у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, та яке згідно з пп. 1.14.2. п. 1.14 договору складає 3715,52 грн.
Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом у сумі 2535,30 грн.
Разом з тим, подальше, поза строком кредитування, нарахування TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» процентів за користування відповідачем кредитними коштами за Кредитним договором було безпідставним, чого не враховано судом першої інстанції. 
Враховуючи наведене, стягненню з відповідача за Кредитним договором підлягають проценти за користування кредитом у сумі 3715,52 грн.
Оскільки в іншій частині заборгованість по процентам за Кредитним договором стягненню з відповідача не підлягала, подану скаржником апеляційну скаргу належить задовольнити частково.
За викладеного, рішення суду першої інстанції у частині стягнення у відповідача заборгованості за Кредитним договором підлягає скасуванню, а позовна вимога про стягнення відсотків за користування кредитом– частковому задоволенню.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції у даній справі в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На виконання вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційним судом здійснено новий розподіл судових витрат у справі пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором кредитної лінії № 819193777від 11 червня 2021 року у розмірі 17375,52 грн, з яких: 13660,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 3715,52 грн – сума заборгованості за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.
Стянути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1150,64 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3996,96 грн.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний