СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/23372/25
пр. № 2/759/2827/26

16 лютого 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Литвина В.М. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи у розмірі 3 200,00 грн. та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10 000,00 грн.
Як на підставу свого звернення до суду, ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником транспортного засобу марки LIFAN LF150, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 27.05.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року по справі №759/11890/25 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу.
Позивач вказав, що з відповіді на адвокатський запит ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 22.09.2024 року № 250001330334, вбачається, що «цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Prius реєстраційни номер НОМЕР_2 станом на 27 травня 2025 року забезпечена в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-221843155 (далі - Договір страхування). За Договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 320 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи - 3 200,00 грн. … Керуючись п. 34.4 ст. 34 Закону України №196-IV, представником Товариства було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Пошкоджений ТЗ) та складено відповідний Акт огляду, на підставі якого в програмному комплексі «AUDATEX» було складено калькуляцію відновлювального ремонту Пошкодженого ТЗ. Відповідно до ремонтної калькуляції №25-1330334 від 10 червня 2025 року, що була складена спеціалістами Товариства, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 10 127, 37 грн. … Керуючись вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону України №196-IV, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування в розмірі 6 927,37 грн., що засвідчено в Заяві про страхове відшкодування від 14 серпня 2025 року. 20 серпня 2025 року Товариство здійснило страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 6 927,37 грн.».
Позивач звертався до відповідача щодо отримання від нього розміру недоотриманої суми встановленої франшизи, а саме 3 200,00 грн., однак відповідач навідріз відмовився її в добровільному порядку сплачувати позивачу.
ОСОБА_1 вказав, що з метою здійснення ремонту свого пошкодженого транспортного засобу звернувся в спеціалізований сервісний центр OLD SCHOOL GARAGE, де йому було прораховано станом на 30.09.2025 року фактичну вартість самого лише ремонту (без вартості матеріалів) на суму 8 500,00 грн., який необхідно зробити задля відновлення його пошкодженого транспортного засобу. Вважає, що це вказує на те, що такий прорахунок більше як в 6,5 разів перевищує суму (1 300,00 грн.), що була вказана згідно ремонтної калькуляції №25-1330334 від 10.06.2025 року, складеної спеціалістами ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». 
Однак, наразі позивач має намір стягнути з винної сторони - відповідача лише суму 3 200,00 грн. встановленої франшизи на яку страховиком було зменшено позивачу страхове відшкодування.
Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи це тим, що зазначені вище події, а також поведінка відповідача, уникнення спілкування з позивачем, а також відсутність будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на добровільне відшкодування франшизи, сума якої є незначною, вже сама по собі є непорядною та спрямованою на уникнення відповідальності та незахищеності від свавільних дій відповідача.
Такі події та поведінка відповідача призвели до того, що позивач вимушений був у позаробочий час замість того, щоб відпочивати та спілкуватися з рідними та друзями, шукати адвоката, нести витрати на правничу допомогу та переживати душевні страждання.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 3 200,00 грн. та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10 000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача судових витрат із сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
13 жовтня 2025 року від представника позивача - адвоката Литвина В.М. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
19 листопада 2025 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами, пред`явленими до нього. Вказав, що позов необґрунтований та надуманий. 
Як на підставу своїх заперечень ОСОБА_2 посилається на те, що 27.05.2025 року, керуючи транспортним засобом TOYOTA Prius д.н.з. НОМЕР_2 , який він взяв у тимчасове користування у власника авто, потрапив у ДТП. Власником вказаного авто є ОСОБА_3 . Зазначає, що після вказаного випадку розірвав усі договірні відносини із ОСОБА_3 , передавши авто, яким він користувався, власнику. Будь-яких письмових правочинів (договорів) із власником авто ОСОБА_3 він не укладав. Оформленням усіх документів по ДТП (виклик страхового агенту та ін.) займалась страхова компанія разом із власником. 
Вказав, що лише коли по пошті отримав позовну заяву із відповідними вимогами, він звернувся до страхової компанії ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із проханням сфотографувати страховий поліс №ЕР-221843155 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де у графі «Страховик» зазначено - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» та у графі «Страхувальник» - ОСОБА_3 .
Зважаючи на зазначене, не погоджується із твердженням, що саме він має сплачувати розмір франшизи, так само як і моральну шкоду та правничу допомогу. Вважає, що розмір франшизи має сплачувати страхувальник або особа, відповідальність якої застраховано.
Також вказав, що позивачем не надано належних доказів того, що йому була нанесена душевна травма і він страждає, з яких підстав від оцінює її саме у розмірі 10 000,00 грн.
Щодо правничої допомоги зазначив, що вона не підтверджується жодними письмовими доказами.
На підставі викладеного ОСОБА_2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, стягнути із позивача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
27 листопада 2025 року представник позивача - адвокат Литвин В.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» направив до суду відповідь на відзив, у якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Щодо стягнення розміру франшизи зазначив, що саме винна особа має відшкодовувати завдану шкоду. Крім того, щодо моральної шкоди вказав, що моральна шкода є автоматичним наслідком дорожньо-транспортної пригоди. Також вказав, що у зв`язку із подачею відповіді на відзив, позивач додатково поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. 
03 грудня 2025 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення, в яких відповідач підтвердив свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Вказав, що є неналежним відповідачем у даній справі, з цього предмета спору та не повинен нести як матеріальну, так і моральну відповідальність перед позивачем. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.
Згідно з вимогами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами, встановленими статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Із постанови Святошинського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року у справі №759/11890/25 (провадження №3/759/4570/25) встановлено, що у відповідності до протоколу від 28.05.2025 року серії ЕПР1 №343713, ОСОБА_2 27.05.2025 року о 23 год. 05 хв. в м. Київ, просп. Леся Курбаса, 4, керуючи транспортним засобом «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 , при перестроювання не надав перевагу в русі мотоциклу «Lifan Lf150t_8» д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобіль та мотоцикл отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3 (Б), 10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Із вказаної постанови також вбачається, що ОСОБА_2 був присутній під час судового засідання, вину в інкримінованому правопорушенні не визнав.
Зазначеною постановою від 06 серпня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином суд встановив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.05.2025 року о 23 год. 05 хв. в м. Київ, просп. Леся Курбаса, 4, є водій транспортного засобу «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок протиправних дій котрого зазнав пошкоджень мотоцикл «Lifan Lf150t_8» д.н.з. НОМЕР_1 .
Як встановлено із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Lifan Lf150t_8, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_4 .
У відповідності до відповіді Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за вих. №250001330334 від 22 вересня 2025 року, на адвокатський запит адвоката Литвина Василя: Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Prius реєстраційни номер НОМЕР_2 станом на 27 травня 2025 року забезпечена в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-221843155 (далі - Договір страхування). За Договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 320 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи - 3 200,00 грн. … Керуючись п. 34.4 ст. 34 Закону України №196-IV, представником Товариства було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Пошкоджений ТЗ) та складено відповідний Акт огляду, на підставі якого в програмному комплексі «AUDATEX» було складено калькуляцію відновлювального ремонту Пошкодженого ТЗ. Відповідно до ремонтної калькуляції №25-1330334 від 10 червня 2025 року, що була складена спеціалістами Товариства, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 10 127, 37 грн. … Керуючись вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону України №196-IV, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування в розмірі 6 927,37 грн., що засвідчено в Заяві про страхове відшкодування від 14 серпня 2025 року. 20 серпня 2025 року Товариство здійснило страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 6 927,37 грн.
До відповіді на адвокатський запит Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» долучила: Акт огляду ТЗ LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; фото LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ремонтну калькуляцію №25-1330334 від 10 червня 2025 року; Заяву про страхове відшкодування ОСОБА_1 ; Розрахунок суми страхового відшкодування; Платіжну інструкцію; та Довіреність №92-2025 від 30 грудня 2024 року.
Так, із Розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 250001330334 від 18 серпня 2025 року, складеного на підставі Калькуляції № 25-1330334 від 10.06.2025 року заяви-погодження від 14.08.2025 року вбачається, що сума страхового відшкодування для транспортного засобу LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 6 927,37 грн. Так, зокрема, вартість роботи та матеріалів становить 1 300,00 грн. Крім того, зазначено, що безумовна франшиза становить 3 200,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №ЗР099983 від 20 серпня 2025 року, ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 20.08.2025 року здійснило переказ коштів у розмірі 6 927,37 грн. на користь ОСОБА_1 із призначенням платежу: Відш зг стр акту №250001330334 від 20.08.25 ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_5 &20001& без ПДВ.
Позивач долучив до матеріалів справи прорахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу LIFAN LF150 ( НОМЕР_4 ), складений сервісним центром «OLD SCHOOL GARAGE» від 30.09.2025 року, з якого вбачається, що вартість робіт по відновлювальному ремонту без врахування вартості запчастин становить 8 500,00 грн.
Однак, ОСОБА_1 у поданому позові вказав, що бажає стягнути з ОСОБА_2 лише розмір франшизи у розмірі 3 200,00 грн. 
Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Судом встановлено, що ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 20.08.2025 року здійснило страхове відшкодування у розмірі 6 927,37 грн. на користь ОСОБА_1 .
Одночасно з тим, страхове відшкодування було зменшене на розмір безумовної франшизи - 3 200,00 грн., що вбачається із Розрахунку суми страхового відшкодування до справи 250001330334 від 18 серпня 2025 року, та яку позивач просить стягнути із відповідача.
Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та / або законодавством (пункт 77 частини 1 статті 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ч. 4 ст. 94 Закону України «Про страхування» договором страхування може передбачатися франшиза, яка може бути умовною та безумовною. У разі зазначення в договорі страхування умовної франшизи страховик не відшкодовує частину збитку, яка не перевищує розмір франшизи, але відшкодовує збитки в повному обсязі, якщо збиток перевищує розмір франшизи. У разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком.
Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Prius реєстраційни номер НОМЕР_2 станом на 27 травня 2025 року забезпечена в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-221843155, який передбачає безумовну франшизу, внаслідок чого страхове відшкодування ОСОБА_1 було зменшене на розмір франшизи у розмірі 3 200,00 грн.
Суд вважає застосовним до даних правовідносин Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який втратив чинність 01 січня 2025 року із дня введення в дію Закону України №3720-IX «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки Поліс №ЕР-221843155 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» щодо транспортного засобу Toyota Prius реєстраційни, номерний знак НОМЕР_2 , 01.07.2024 року.
У відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
З огляду на зміст вищенаведених положень законодавства, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.
Зважаючи на те, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року у справі №759/11890/25 (провадження №3/759/4570/25) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.05.2025 року о 23 год. 05 хв. в м. Київ, просп. Леся Курбаса, 4, внаслідок якої зазнав пошкоджень транспортний засіб «Lifan Lf150t_8» д.н.з. НОМЕР_1 , саме він як особа, відповідальна за збитки, має компенсувати ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 3 200,00 грн.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у вказаній частині.
Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.
Частини 1, 2 статті 23 ЦК України встановлюють, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина 4 статті 23 ЦК України).
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. 
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, вказував, що факт дорожньо-транспортної пригоди, а також поведінка відповідача, уникнення спілкування з позивачем, а також відсутність будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на добровільне відшкодування франшизи, сума якої є незначною, вже сама по собі є непорядною та спрямованою на уникнення відповідальності та незахищеності від свавільних дій відповідача. Такі події та поведінка відповідача призвели до того, що позивач вимушений був у позаробочий час замість того, щоб відпочивати та спілкуватися з рідними та друзями, шукати адвоката, нести витрати на правничу допомогу та переживати душевні страждання.
ОСОБА_1 вказав, що вважає неправомірними по відношенню до нього дії відповідача, що полягали, у вчиненні ДТП, пошкодженні транспортного засобу, відсутності активних дій, спрямованих на добровільне залагодження конфлікту та відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, що призвело до душевних страждань, вимушених змін у його житті та необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя.
Позивач оцінив завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК України).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 травня 2025 року з вини ОСОБА_2 , транспортний засіб LIFAN LF150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень та потребував ремонту.
Суд погоджується з тим, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб ОСОБА_1 зазнав пошкоджень, свідчить про те, що позивач зазнав моральної шкоди, яка виразилась, зокрема, у необхідності проведення відновлювальних робіт транспортного засобу, необхідністю витрачати час на процес отримання страхової компенсації, обмеження у праві користування транспортним засобом. Крім того, відповідач підтвердив, що після дорожньо-транспортної пригоди не зв`язувався із позивачем, не пропонував допомоги.
Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин, зазначених ним при зверненні до суду, із дотриманням засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що моральна шкода у розмірі 5 000,00 грн. є справедливою та такою, що відповідає дійсним обставинам справи.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизи у розмірі 3 200,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. 
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У поданому позові заявлена вимога про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до відповіді на відзив, позивач поніс додаткові витрати у розмірі 3 000,00 грн.
Одночасно з тим, як позов, так і відповідь на відзив, містять повідомлення про те, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у поряду, встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Зважаючи на викладене, суд наразі не вирішує питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Щодо витрат у вигляді судового збору.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач надає суду квитанцію про сплату № 44SD-15TK-7M1E від 06.10.2025 року з якої вбачається, що позивач поніс судові витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва у розмірі 968,96 грн. (зважаючи на те, що позовна заява надійшла до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд»).
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 601,92 грн. (8 200,00 грн. / 13 200,00 грн. * 968,96 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 354, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1187, 1191 Цивільного кодексу України суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму франшизи у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що разом становить 8 200 (вісім тисяч двісті) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 601 (шістсот одна) гривня 92 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 16 лютого 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко