Справа № 706/1970/25
1-кп/706/74/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025255360000758 від 09.12.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Христинівка Христинівського району Черкаської області, громадянки України, із середньою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 22.11.2025 близько 23 год 00 хв, перебуваючи на території банного комплексу «Джерело», що знаходиться по вулиці Святої Покрови села Велика Севастянівка Уманського району Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , з метою спричинення їй тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, в ході суперечки схопила останню однією рукою за волосся, нахилила тулуб в перед та нанесла ОСОБА_5 декілька ударів в область плечей та спини, внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження у виді: синців – на внутрішній поверхні правого плеча у середній третині, на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, що згідно висновку експерта № 042-1942-2025 від 24.12.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчинені кримінального проступку визнала повністю, проти зазначених в обвинувальному акті фактичних обставин не заперечувала та показала, що подіяла мала місце близько 23 год 22.11.2025 у закладі «Джерело». Туди вона прийшла разом із донькою, побачила в приміщенні ОСОБА_6 та запропонувала їй вийти поговорити, оскільки напередодні із телефону потерпілої приходили образливі повідомлення її доньці. До конфлікту її донька та потерпіла були подругами, ОСОБА_7 неодноразово залишалась у них вдома на ночівлю. Ця ситуація обвинуваченій була образливою, вона була емоційно збуджена та дійсно спричинила потерпілій тілесні ушкодження, двічі завдавши удари руками в область плечей та спини. Про вчинене щиро шкодує, наслідків, що настали, не бажала. 
Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченій ОСОБА_4 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачена визнає свою вину у вчинені інкримінованого її кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, її показання є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального проступку, згодою із кваліфікацією вчиненого діяння, відсутності заперечень щодо встановлених обставин учасників судового провадження, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченої, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Наслідки розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснені. 
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачена є матір`ю її колишньої подруги. 22.11.2025 близько 23 год обвинувачена та її донька ОСОБА_8 прийшли на бар у банний комплекс «Джерело». Шкуропацька ОСОБА_9 запропонувала їй вийти поговорити. Почався конфлікт через те, що вона перестала спілкуватися із донькою обвинуваченої. ОСОБА_4 схопила її за волосся, нагнула та почала наносити удари в зону плечей. На крик вийшли інші відвідувачі закладу, а ОСОБА_10 забрала її від обвинуваченої, провівши на задній двір комплексу через інший вихід. Із обвинуваченою наразі не примирилася. 
Допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена і вона повинна нести відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто за умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 скоїла кримінальний проступок, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Так, у судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому розкаялася, критично оцінила свої дії, висловлювала щирий жаль з приводу вчиненого та готовність нести відповідальність за скоєне, що свідчить про усвідомлення нею наслідків своїх дій та дійсне бажання виправити ситуацію, що склалася з її вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
При визначенні виду покарання суд враховує відношення обвинуваченої до вчиненого кримінального проступку, визнання останньою вини, перше притягнення до кримінальної відповідальності, а також те, що кримінальним проступком не завдано тяжких наслідків та вважає за необхідне, з урахуванням всіх наведених вище обставин, призначити їй покарання у виді штрафу.
Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_4 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, клопотань про їх застосування до суду не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369 – 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити її покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_11