Справа № 577/7608/25 
Провадження № 2/577/400/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20 квітня 2026 року  

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мазурова Катерина Дмитрівна, до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Горячева Наталія Вікторівна про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Мазурова К.Ю., уточнивши вимоги, просить визнати за позивачем право власності на ? частку:
- житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельної ділянки, загальною площею 0,2001 га, кадастровий номер 5922081100:01:020:0019, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування у позові зазначено, що з 16.02.1976 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_2 .
14.03.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний.
У період шлюбу, у відповідності до договору купівлі – продажу, посвідченого виконкомом Вирівської сільської ради від 28.09.1993 року, за р. № 52, подружжя придбало житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення сесії Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 21.02.2022 року земельну ділянку загальною площею 0,2001 га, кадастровий номер 5922081100:01:020:0019, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передано у приватну власність ОСОБА_3 та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2595929359020.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла внаслідок чого відкрилася спадщина, зокрема на спірні житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку.
Спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КРНО Горячевої Н.В., на підставі якої була заведена спадкова справа №37/2025.
22.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса КРНО Горячевої Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, але отримав роз`яснення, що для видачі цього свідоцтва нотаріусу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів.
З метою отримання оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , яка повідомила що оригінали документів знаходяться у неї, надавати їх позивачу вона не буде, вважає, що все спадкове майно, яке залишилось після матері належить тільки їй.
Таким чином між сторонами склалися неприязні відносини, а тому вирішити питання у позасудовому порядку не представилося за можливе, що і стало підставою звернення до суду з позовом. 
Ухвалою суду від 30.12.2025 року по справі відкрито провадження та, враховуючи норми ст.ст. 274, 279 ЦПК України, постановлено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Вказана ухвала направлена позивачу ОСОБА_1 на адресу, зазначену у позові (а.с. 23), а адвокату Мазуровій К.Д. доставлена до електронного кабінету (а.с. 34). Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надходило.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гринь К.О. подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Крім того, при ухваленні рішення просить вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 38-40).
Таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вимоги підлягають задоволенню.
Третя особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Горячева Н.В. надала письмові пояснення, у яких зазначила, що на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за № 37/2025 від 16.07.2025 року (номер у Спадковому реєстрі 74342168). Крім того, колишнім чоловіком померлої ОСОБА_3 . ОСОБА_1 22 вересня 2025 року подана письмова заява про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був куплений колишнім подружжям на ім`я ОСОБА_3 за час зареєстрованого шлюбу. Постанов про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя та у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом не виносилося. Свідоцтв про право на спадщину або свідоцтв про право власності вищевказаним громадянам на вищевказане майно станом на день складення цього повідомлення не видавалося (а.с. 31).
Матеріалами справи підтверджується, що з 16.02.1976 року по 14.03.2017 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 10, 11). 
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку під дачу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 28.09.1993 року, остання придбала у власність житловий будинок під дачу, що знаходиться в АДРЕСА_1 і господарські будови згідно довідки БТІ від 26.09.1993 року № 185. Вказаний договір посвідчений виконкомом Вирівської сільської (селищної) Ради народних депутатів Конотопського району Сумської області. Зареєстровано в реєстрі за № 52 (а.с. 29, 30). 
Згідно довідки-характеристики КП «Конотопське МБТІ» від 1034 від 25.09.2025 року житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Вирівської сільської ради 28.09.1993 року № 52 (зворотна сторона а.с. 8).
З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,2001 га, кадастровий номер 5922081100:01:020:0019. Вказану земельну ділянку було передано у приватну власність відповідно до рішення Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 21.02.2022 року та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2595929359020 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла внаслідок чого відкрилася спадщина, зокрема на спірні житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку загальною площею 0,2001 га, кадастровий номер 5922081100:01:020:0019, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (зворотня сторона а.с. 11, 13).
Спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2 , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КРНО Горячевої Н.В., на підставі якої заведена спадкова справа № 37/2025 (а.с. 31).
22.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса КРНО Горячевої Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, але отримав роз`яснення, що для видачі вищезазначеного документу, нотаріусу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів (а.с. 31).
Надати оригінали цих документів позивачу відповідач відмовилась.
Положеннями частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю чоловіка чи дружини є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16 (провадження № 61-3478св18) зроблено висновок, що «земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України».
Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.
Крім того, слід зазначити, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в справі № 357/3145/20 (номер апеляційного провадження 22-ц/824/4696/2026).
За приписом ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, решту - стягнути з відповідача, як того вимагає ст.141 ЦПК України.
Керуючись: ст.ст. 57, 60, 69, 70 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 15, 328, 368 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожним, по 1/2 частині права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, загальною площею 0,2001 га, кадастровий номер 5922081100:01:020:0019, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1455,60 грн. на відшкодування судових витрат (судового збору).
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 1455,60 грн. згідно платіжної інструкції 1.453835089.1 (платник ОСОБА_5 , код платника НОМЕР_2 , фактичний платник ОСОБА_1 , код фактичного платника НОМЕР_1 ), рахунок платника НОМЕР_3 , надавач платіжних послуг АТ КБ ПриватБанк, отримувач ГУК Сум.обл/Конотопька МТГ/22030101, код отримувача 37970404; рахунок отримувача: UA788999980313161206000018530, надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України. Платіж період 01.12.2025-31.12.2025, призначення платежу 101 195570407022030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за період 12.2025 від ОСОБА_1 ).
Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Кравченко В.  О.