Справа № 127/39845/25
Провадження № 1-кп/127/1306/25 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2026 	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2025 за № 12025020040000715, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гагарін Мирзачульського району Джизакської області Республіки Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , несудимого,
у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185  Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася та триває до теперішнього часу, вчинив злочин за таких обставин.
04.11.2025, точний час не встановлено, однак не раніше 11 години 00 хвилин, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив залишений там належний ОСОБА_6 автомобільний акумулятор марки «Forse» серії «Original СТ Євро 100Ah 850A 12V» моделі «6СТ-100А2». Після цього у солдата ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння ним.
Реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, вчиняючи дії проти волі власника, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом та прямим умислом, в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_3 підійшов до вказаного акумулятора та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв вищевказаний акумулятор в руки та залишив територію домогосподарства. Згідно висновку експерта ринкова вартість акумулятора марки «Forse» серії «Original СТ Євро 100Ah 850А 12V» моделі «6СТ-100А2», станом на 04.11.2025 складала 3 862,47 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3 862,47 гривень.
Таким чином,  ОСОБА_3  вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3  винним себе у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати. Має намір добровільно відшкодувати потерпілому завдану шкоду, про вчинене жалкує та завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить призначити мінімальну міру покарання. 
У судове засідання потерпілий  ОСОБА_6  не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд кримінального провадження здійснювати без його участі, при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. 
Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. 
Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого. 
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів. 
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків. 
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3  у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого  ОСОБА_3  за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене в умовах воєнного стану.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчиненене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, є військовослужбовцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушеня.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
Також суд враховує позицію потерпілого, який при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.
При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, є військовослужбовцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, висловив намір добровільно відшкодувати потерпілому завдану шкоду, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться. 
Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.
Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, та із звільненням обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки. 
Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Згідно ст. 14 Кримінально-виконавчого кодексу України, військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за кримінальні проступки, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України, нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Як вбачається з протоколу затримання від 06.11.2025  ОСОБА_3  було затримано 06.11.2025.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2025 до ОСОБА_3  застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04.01.2026.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2025 було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.02.2026.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2026 запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою скасовано та його звільнено з - під варти негайно в залі суду.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 06.11.2025 по день звільнення з - під варти 13.02.2026 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта № 2288/25-21 від 07.11.2025 в розмірі 848 грн 16 коп.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити  ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (командира військової частини), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (командира військової частини), про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати  ОСОБА_3  у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 06.11.2025 по день звільнення з - під варти 13.02.2026 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) грн 16 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - диск з відеозаписом, який відповідно до постанови слідчого від 07.11.2025 визнаний речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. 

Суддя