Справа № 953/22171/21
н/п 2/953/41/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі: 
судді Єфіменко Н.В., 
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, 
встановив: 

24 листопада 2021 року КП «Харківські теплові мережі» (далі: позивач) звернувся до ОСОБА_1 (далі: відповідач-1), ОСОБА_2 (далі: відповідач-2), ОСОБА_3 (далі: відповідачі-3) з позовом заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.10.2014 по 30.09.2021 у розмірі 87 023,82 грн., з яких 80 938, 87 грн. – заборгованість за опалення та гарячу воду, 1 845, 58 грн. – 3 % річних, 4 239, 37 грн. – інфляційні витрати.
В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання до буд. АДРЕСА_1 , реєстрацію відповідача у кв. АДРЕСА_2 та, відповідно, отримання останніми вказаних послуг. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг за відповідачами утворилась заборгованість за період з 01.10.2014 по 30.09.2021 у розмірі 87 023,82 грн., у зв`язку з цим, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
До судових засідань 09.03.2026, 26.03.2026, 14.04.2026 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача розгляд справи просила здійснювати за своєї відсутності. Представник відповідача-3 подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, просила застосувати строк позовної давності. Відповідач-1 та відповідач-2 причину неявки не сповістили. 
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості повідомлення про явку в суд не є порушенням ст.129 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.11.2021 вбачається, що відповідачі зареєстровані кв. АДРЕСА_2 .
Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 80 938, 87 грн.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного:
Щодо стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. 
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Як передбачено, ч.1, ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст.68 ЖК України споживачі комунальних послуг повинні своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані кв. АДРЕСА_2 та, відповідно, є користувачами послуг, що надає позивач. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у них утворилась заборгованість за період з 01.10.2014 по 30.09.2021 у розмірі 80 938, 87 грн.
Доказів того, що відповідачі у встановленому законом порядку, відмовились від споживання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, звертались до позивача щодо невиконання ним своїх зобов`язань з постачання послуг або надання неякісних послуг, як і доказів відсутності боргу перед позивачем суду не надано. Також відповідачами не надані докази відсутності боргу перед позивачем.
Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою. 
Разом з тим, відповідачем-3 подана заява про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено ч.1 ст.261 ЦК України.
Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Запроваджені обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України №530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин, про що зазначено у ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати».
Законом України №540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п.12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020.
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22), від 19 квітня 2023 року у справі №199/782/21 (провадження №61-1323св23), від 31.05.2023 у справі №938/632/20 (провадження №61-16716св21).
З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.
У спірних правовідносинах обов`язок споживачів сплачувати за надані позивачем послуги є щомісячним. Отже, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості, що існували в межах трирічного строку до дня набрання чинності згаданим Законом №540-IX – 02.04.2020, тобто зі строком виконання з 02.04.2017, вважається такою, що не спливла.
За таких обставин, з огляду на зроблену відповідачем-1 заяву про застосування строку позовної давності, суд заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольняє частково, стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 02.04.2017 по 30.09.2021 в сумі 58 551,27 грн.
Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.
Положеннями ч.2 ст.625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства. 
Контррозрахунку відповідачі не надали. 
Оскільки судом встановлено, що відповідачі не належним чином виконували свої обов`язки з оплати послуг теплопостачання, що фактично надані КП «Харківські теплові мережі» та за ним утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення 3 % річних в сумі 1 845,58 грн. та інфляційних витрат в сумі 4 239,37 грн. 
Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову становить 89 293,82 грн., з яких задоволено – 64 636,22 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 1 643,16 грн.
Враховуючи неявку до судового засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 76,141, 164, 206, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, - задовольнити частково. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду у розмірі 58 551 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 27 коп., 3 % річних в сумі 1 845 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять) грн. 58 коп., інфляційні витрати в сумі 4 239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 37 коп. 
Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 643 (одна тисяча шістсот сорок три) грн. 16 коп., - по 547 (п`ятсот сорок сім) грн. 72 коп. з кожного.
В іншій частині позову, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», ЄДРПОУ 31557119; 61005, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд.11.
Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .
Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .
Відповідач-3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складений 14.04.2026. 

Суддя Н.В. Єфіменко