ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/6034/25 пров. № А/857/2123/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 140/6034/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
місце ухвалення судового рішення 	м.Рівне	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Нор У.М.	
дата складання повного тексту рішення	16.12.2025	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 140/6034/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27 лютого 2025 року №032350029984.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09 січня 2025 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
В доводах апеляційної скарги вказує, що у висновку ЛКК від 25 грудня 2024 року щодо сина позивача відсутня інформація про те, що він мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач надала відповідачу необхідні документи, які підтверджують її право на призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, тому відповідач оскаржуваним рішенням від 27 лютого 2025 року №032350029984 безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09 січня 2025 року через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV та вказана заява відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Львівській області (а.с.54).
Як вбачається з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 13 лютого 2025 року №0300-0304-9/10176, адресованому ГУ ПФУ у Львівській області, ГУ ПФУ в Полтавській області, (а.с. 54 зворот) рішенням 16 січня 2025 року №032350029984 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 05 грудня 2024 року.
Після доопрацювання рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 27 лютого 2025 року №032350029984 (на заміну рішення від 16 січня 2025) було відмовлено в призначенні пенсії. Зі змісту вказаного рішення слідує, що вік заявниці 51 рік 06 місяців 14 днів, страховий стаж становить 21 рік 04 місяці 12 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудової книжки НОМЕР_1 від 20 серпня 1992 року, оскільки на титульній сторінці відсутня дата народження особи, що є порушенням пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110.
За наданими документами право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV відсутнє, оскільки наданий висновок ЛКК від 25 грудня 2024 року №431, не відповідає вимогам пункту 2.18 Порядку №22-1, а саме відсутня інформація про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, а лише зазначено, що дане захворювання мало місце у віці до шести років (а.с.17).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (стаття 1 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.
Зі змісту цієї норми слідує, що дострокова пенсія за віком призначається одному з батьків за вибором матері у випадку досягнення встановленого віку та наявності відповідного страхового стажу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 року по справі №330/2181/16-а підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо дострокового призначення пенсії за віком, визначивши, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.
Для дострокового призначення пенсії матері дитини-інваліда має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання медичних показників для встановлення інвалідності у дитини.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №636/2618/17.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
4) відомості про місце проживання особи;
6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:
- жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку, - документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону);
При призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть (пункт 2.17 Порядок №22-1).
Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності) (пункт 2.18 Порядок №22-1).
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані від органів, що призначають допомогу, відомості про вид отриманої допомоги та період її одержання (за наявності).
Судом встановлено, що позивач звернулася за призначенням дострокової пенсії їй як матері дитини з інвалідністю, яка виховувала її до шестирічного віку, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV.
Умовою призначення такої пенсії є досягнення віку 50 років та наявність не менше ніж 15 років страхового стажу.
Відповідно до підпункту 6 пункту 2.1, пунктів 2.17, 2.18 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення дострокової пенсії за віком матерям таких дітей необхідно надати, зокрема, документ про народження дитини та документ про визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (виписку з акта огляду в МСЕК, медичний висновок закладу охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги).
Так, судом встановлено, що позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.37).
Відповідно до медичного висновку від 01 грудня 2009 року №195 про дитину-інваліда віком до 18 років наявне у ОСОБА_2 захворювання (патологічний стан) вроджена лійкоподібна комбінована деформація грудної клітки ІІ-ІІ ст. із стійким значним порушенням опорно-рухового апарату відповідає розділу VІ пункту 2 підпункту 2.28 «Переліку медичних показань, які діють право на одержання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства у віці до 18 років», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року №454/4771/516. Висновок дійсний до 04 червня 2012 року (а.с.27-28).
З листа департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради від 28 листопада 2024 року слідує, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в департаменті соціальної та ветеранської політики відповідно до Закону України «Про державну та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», як одержувач державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років ОСОБА_2 з 01 грудня 2009 року по 03 червня 2012 року (а.с.16).
Отже, дитина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнана дитиною з інвалідністю до 18 років у віці 15 років, тому за умовами вказаних вище нормативних актів, право позивача на призначення дострокової пенсії за віком прямо пов`язано з наявністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина дійсно мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.
Згідно з висновком ЛКК від 25 грудня 2024 року №431, виданим Комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка», захворювання (патологічний стан) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вроджена лійкоподібна комбінована деформація грудної клітки ІІ-ІІІ ст. із стійким значним порушенням опорно-рухового апарату; вроджене захворювання мало місце у віці до шести років (а.с.29).
Колегія суддів вважає, що факт вродженого характеру захворювання сина позивача, зафіксований медичним документом (висновок ЛКК від 25 грудня 2024 року №431), є достатньою підставою для висновку про існування медичних показань для визнання його дитиною з інвалідністю у віці до шести років.
Також, як вірно враховано судом першої інстанції, згідно наявних копій виписок із акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії ВНЛ №01104115 від 08 червня 2012 року (а.с.36), до довідки серії АВ №0058049 від 24 вересня 2013 року (а.с.35), до довідки серії АВ №0270177 від 29 жовтня 2014 року, до довідки серії 12 ААА №146948 від 28 вересня 2015 року (а.с.33), до довідки серії 12ААА №388820 від 26 жовтня 2016 року відповідно до яких сину позивача ОСОБА_2 , 04 червня 1994 року, встановлено третю групу інвалідності (довічно), причина інвалідності – інвалідність з дитинства, діагноз МСЕК, зокрема, лійкоподібна деформація грудної клітки. Зазначене, на переконання суду, доводить той факт, що хвороба дитини позивача мала вроджений характер.
Таким чином, висновок ЛКК Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» від 25 грудня 2024 року №431 підтверджує, що син позивача мав медичні показання для визнання його дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, а відповідач безпідставно не взяв вказаний висновок ЛКК та дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 140/6034/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос