П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7903/25	
Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 305 586грн.,

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025р. ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до суду із позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просило стягнути податковий борг в сумі 305 586грн.
В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначив, що відповідно до відомостей інтегрованої картки платника податків за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг, який є узгодженим (оскільки ФОП ОСОБА_1 направлено податкову вимогу). Станом на 24.07.2025р. борг є непогашеним. Позивач зазначив, що податковий борг виник на підставі винесеного та не сплаченого податкового повідомлення-рішення №390114290707 від 14.03.2025р., про застосування штрафних фінансових санкцій у сумі 305 586грн., граничний термін сплати боргу - 14.04.2025р. Після спливу граничного терміну для погашення подового боргу у ДПС виникло право на звернення з позовом до суду.
Також, 25.08.2025р. ФОП ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 14.03.2025р. за №390114290707.
В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 заначила, що контролюючим органом за результатами проведеної фактичної перевірки був складений Акт від 24.02.2025 №2549/14/29/07/ НОМЕР_1 , у висновках якого встановлено порушення законодавства. 
Позивачка вважає, що вказані висновки в акті фактичної перевірки є хибними, а винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення від 14.03.2025р. за №390114290707 є протиправним. 
Щодо суті виявлених порушень, то позивачка за зустрічним позовом наголосила на тому, що обов`язковим реквізитом фіскального чека є цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку, лише при продажу алкогольних виробів, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код. При проведенні перевірки контролюючим органом не було з`ясовано який саме товар був реалізований – той що маркірований акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код, або той що маркірований акцизними марками попереднього зразка, які не мають штрих-коду.
Також, позивачка зазначила, що перевіряючими під час проведення фактичної перевірки не досліджувались первинні документи щодо придбання алкогольних напоїв, що маркіровані акцизними марками попереднього зразка (без штрих-коду) та дат реалізації саме цієї продукції. Тобто, висновки ДПС про порушення підприємцем податкового законодавства, а саме п.2 ст.3 ЗУ №265/95 є хибними та зроблені контролюючим органом виключно на припущеннях, перевіряючі при перевірці використовували лише дані системи СОД РРО про реалізацію алкогольних напоїв, але дані системи СОД РРО не містять відомостей як була промаркірована продана продукція (якою саме акцизною маркою з штрих–кодом чи без штрих-коду). Такої ж позиції додержується ДПС України (https://zir.tax.gov.ua/main/bz/exporttopdf/) в індивідуальній податковій консультації від 6.09.2021р. за №3347/ІПК/99-00-07-05-01-06. 
Також, позивачка за зустрічним позовом зазначила, що порушення п.11 ст.3 Закону України від 6.07.1995р. за №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що зафіксовані у акті фактичної перевірки, встановлені представниками контролюючого органу поза межами предмету проведення перевірки і не в рамках контрольної закупівлі, а тому висновки акту перевірки у цій частині не можуть бути підставою для притягнення її до відповідальності.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025р. у задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Миколаївській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – відмовлено.
Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Миколаївській області по зустрічному позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2025р. №390114290707 – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 14.03.2025р. за №390114290707.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області судовий збір у сумі 3 055,9грн. на користь ФОП ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов про стягнення податкового боргу у повному обсязі та про відмову у задоволенні зустрічного адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Миколаївській області.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Миколаївській області та задовольняючи зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що висновки викладені в Акті перевірки про встановлені порушення податкового законодавства є хибними, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що підлягає скасуванню. На підставі чого, позовні вимоги ГУ ДПС про стягнення податкового боргу за позивачки є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що у період з 12.02.2025р. по 21.02.2025р. на підставі наказу від 6.02.2025р. за №171-п та направлень, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_1 , за період з 1.03.2022р. по дату закінчення перевірки, за результатами фактичної перевірки складено Акт фактичної перевірки від 24.02.2025р. №2549/14/29/07/2611413885 щодо здійснення платником податків розрахункових операцій за товари (послуги), у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також з питання дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками за період з 1.03.2025р. по 12.02.2025р., у висновках якого встановлено порушення вимог п.2, п.11 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6.07.1995р. за №265/95-ВР (надалі - Закон №265), а саме:
- згідно з даними СОД РРО ДПС України, ФОП ОСОБА_1 у павільйоні-кафетерій « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 при проведенні розрахункових операцій через РРО фіскальний №3000470509 в період з 13.07.2023р. по 8.02.2025р. були випадки невидачі відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій на загальну суму 200 344грн. Так, згідно СОД РРО ДПС України інформація щодо обов`язкового реквізиту - зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв у розрахункових документах у павільйоні - кафетерій « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаний період відсутня (додаток 7 до акту), що є порушенням п.2 ст.3 Закону №265;
- відповідно до відомостей АІС «Податковий блок» перевіркою встановлено проведення розрахункової операції в павільйоні-кафетерій « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 через реєстратор розрахункових операцій моделі МІШ-Т 400МЕ заводський №ПБ4101434463, фіскальний №3000470509, а саме: у фіскальному чеку №34342 від 6.09.2023р. (10:51:16) на купівлю однієї пляшки С/А БРОНКС 0,5л. відсутній код УКТ ЗЕД, що є порушенням п.11 ст.3 Закону №265.
На підставі встановлених порушень контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2025р. за №390114290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 305 586грн., яке було направлено ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення за №0601123372330 на чинну податкову адресу, але ФОП ОСОБА_1 не отримано та повернуто за закінченням терміну зберігання.
В подальшому, ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкову вимогу від 18.06.2025р. №0012574-1303-1429, яка 19.06.2025р. була направлена ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом №0601160498670 з повідомленням про вручення, але й податкову вимогу ФОП ОСОБА_1 не отримано та лист повернуто за закінченням зберігання – 9.07.2025р.
24.07.2025р. з метою стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до суду із відповідним позовом.
Натомість ФОП ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов про визнання протиправним і скасування вищенаведеного податкового повідомлення-рішення.
Перевіряючи правомірність та законність рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями пп.62.1.3. п.62.1 ст.62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин..
За правилами п.75.1 ст.75 ПК України, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Так, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст.80 ПК України.
Відповідно до п.80.1, 80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав визначених в ст. 80 цього Кодексу.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом №265.
У відповідності до п.2 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6.07.1995р. за №265/95-ВР (надалі - Закон №265), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
За правилами п.1 ст.17 Закону №265, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення. Згідно статті 2 Закону № 265/95-ВР, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме із акту перевірки, що контролюючим органом встановлено, що згідно СОД РРО ДПС України інформація щодо обов`язкового реквізиту - зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв у розрахункових документах у павільйоні - кафетерій «МРІЯ» ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за вказаний період відсутня.
Наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) від 21 січня 2016р. №13 затверджено Положення №13.
Наказом Міністерства фінансів України під 8 червня 2021 р. № 329 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 червня 2021 року за №832/36454, набрав чинності 1 липня 2021 р.) (надалі - Наказ №329) розділ 11, III Положення № 13 викладено у новій редакції.
Положення №13 у редакції Наказу №329 щодо форми фіскального касового чеку на товари (послуги) та фіскального касового чеку видачі коштів доповнено новим реквізитом - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством (рядок 9).
Також п.2 Наказу №329 встановлено, що до 1.10.2021р. вимоги до форми і змісту розрахункових документів в частині цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої не поширюються на розрахункові документи, що створюються реєстраторами розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій до дня набрання чинності цим наказом; до 1.10.2021р. реєстратори розрахункових операцій, версії внутрішнього програмного забезпечення яких включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) відповідно до статті 12 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу.
Запровадженню такого реквізиту фіскального касового чека, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, передувало внесення Постановою КМУ від 12.02.2020р. №97 змін до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2010 р. № 1251, в частині обов`язкових реквізитів марок акцизного податку для алкогольних напоїв. До таких реквізитів було додано двомірний штрих-код швидкого реагування та лінійний штрих-код.
Постановою КМУ від 12.02.2020р. №74 Деякі питання маркування алкогольних напоїв затверджені марки акцизного податку для алкогольних напоїв нового зразка, які запроваджені в обіг з 1.05.2020р.
У свою чергу марки акцизного податку для алкогольних напоїв попереднього зразка, які були затверджені Постановою КМУ від 14.05.2015р. №296 та перебували в обігу з 1.07.2015р., не мали штрих-коду та QR-коду.
Такі марки продовжували перебувати в обігу після 1.05.2020р. відповідно до положень абзацу чотири, шість частини четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР, згідно з яким у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
Алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць мають тривалий або необмежений термін придатності, а тому можуть перебувати в обігу протягом великого проміжку часу, зберігатися на складах оптових чи роздрібних торговців та стояти на полицях магазинів. Таким чином, на дату початку дії змін до Положення № 13 у частині обов`язковою відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку для алкогольних напоїв (1.10.2021р.) в обігу перебували алкогольні напої, марковані акцизними марками, введеними в обіг з 1.07.2015р. (без штрихових кодів), та акцизними марками нового зразка, введеними в обіг 1.05.2020р. (з нанесеним штриховим кодом).
Обов`язковим реквізитом фіскального касового чека є саме цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку, тобто такий реквізит у фіскальному касовому чеку може бути відображений лише при продажу алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код.
Отже, продаж з 1.10.2021р. алкогольних напоїв, маркованих марками старого зразка, без зазначення в розрахунковому документі РРО та/або ПРРО відомостей із штрих-коду марки акцизного податку (серії та номера), не може вважатися порушенням законодавства.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово тлумачив положення норм, що регулюють спірні правовідносини.
Так, на підставі аналізу положень п.61.1 ст.61, ст.62,71,72,74,83 ПК України, Закону про РРО, Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 5 серпня 2020 року № 477, Верховний Суд у постанові від 9 вересня 2024 року у справі № 280/6832/23 виснував, що:
«… інформація, яка зберігається в СОД РРО, відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека. Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків».
Аналізуючи положення статей 2, 3, пункту 1 статті 17 Закону про РРО, Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затвердженого наказом Міністерства фінансів України №13 від 21 січня 2016 року, підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14, пункту 226.7 статті 226 ПК України у постанові від 16 травня 2024 року у справі № 520/4564/23 Верховний Суд виснував: дані, які внесені у базу даних системи обліку даних РРО, та за своєю суттю є податковою інформацією, не є належним доказом податкового правопорушення і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин.
В той же час, Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2025р. у справі за №280/6829/23 зазначає: «алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць мають тривалий або необмежений термін придатності, тому можуть перебувати в обігу протягом великого проміжку часу, зберігатися на складах оптових чи роздрібних торговців та стояти на полицях магазинів. Таким чином, на дату початку дії змін до Положення №13 у частині обов`язкового відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку для алкогольних напоїв (1 жовтня 2021р.) в обігу перебували алкогольні напої, марковані акцизними марками, введеними в обіг з 1 липня 2015р. (без штрихових кодів), та акцизними марками нового зразка, введеними в обіг 1 травня 2020р. (з нанесеним штриховим кодом).
Обов`язковим реквізитом фіскального касового чека є саме цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку, тобто такий реквізит у фіскальному касовому чеку може бути відображений лише при продажу алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код.
Вказаний факт обов`язково необхідно враховувати при притягнені особи до відповідальності за невидачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції».
Як вбачається із матеріалів справи, що за висновками контролюючого органу в акті перевірки, суть порушення, за яке на підставі п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції, полягає у тому, що при проведенні розрахункових операцій через РРО фіскальний №3000470509 в період з 13.07.2023р. по 8.02.2025р. були випадки невидачі відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій на загальну суму 200 344грн. Роздруковані та видані фіскальні чеки не мали цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, й у них були відсутні серія і номер марки акцизного податку.
Як вбачається із Акту перевірки, що податковим органом під час перевірки було встановлено, що «в період з 13.07.2023 по 08.02.2025 були випадки невидачі відповідного розрахункового документа…», в той же час в акті перевірки «випадки невидачі відповідного розрахункового документа» контрено не зазначені, період перевірки охоплює 1 рік 7 місяців, в який саме період та який саме розрахунковий документ свідчить про реалізацію якого саме підакцизного товару та коли цей реалізований товар був придбаний підприємцем, якою маркою акцизного збору він був промаркірований перевіряючими під час проведення перевірки встановлено не було .
Отже, судова колегія зазначає, що відсутність маркування маркою акцизного податку алкогольного напою або маркування алкогольних напоїв марками старого зразка (без штрихового коду) унеможливлює відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки.
Оскільки алкогольні напої, що марковані марками попереднього зразка (без штрихового коду), реалізуються в межах придатності такого напою до споживання, то при продажу алкогольних напоїв з марками акцизного податку старого зразка рядок 9 цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої не відображається (через відсутність штрихового коду).
Також, судова колегія зазначає, що ГУ ДПС не надало жодних належних і допустимих доказів проведення перевірки первинних документів щодо придбання ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв, маркованих марками попереднього зразка (без штрихового коду), та або надання Підприємцю запиту на отримання документів первинного бухгалтерського обліку підакцизних товарів.
Контролюючим органом під час проведення перевірки не проводилася інвентаризація, та не з`ясовано який обсяг підакцизних товарів маркірованих акцизної маркою попереднього зразкам та нового зразка зі штрих-кодам перебувало у Підприємця на реалізації та або в залишку.
Висновки контролюючого органу базуються виключно на аналізу даних системи СОД РРО за 2023 – 2025 рр.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС не взято до уваги роз`яснення ДПС України в індивідуальній податковій консультації від 6.09.2021р. за №3347/ІПК/99-00-07-05-01-06, що продаж, з 1.10.2021р., алкогольних напоїв (строк придатності яких не минув) маркованих марками старого зразка, без зазначення в розрахунковому документі РРО та/або ПРРО відомостей із штрих - коду марки акцизного податку (серії та номеру), не буде вважатись порушенням чинного законодавства.
Що стосується встановленого перевіркою порушення вимог п.11 ст.3 Закону №265, то судова колегія зазначає наступне.
Так, приписами п.11 ст.3 Закону №265 визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Положеннями п.7 ст.17 Закону №265 встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Як вбачається із акту перевірки, що контролюючим органом встановлено, що у фіскальному чеку №34342 від 6.09.2023р. (10:51:16) на купівлю однієї пляшки С/А БРОНКС 0,5л. відсутній код УКТ ЗЕД.
Апеляційний суд зазначає, що вказане порушення встановлено не під час проведення фактичної перевірки, а шляхом аналізу відомостей аналітичної системи ДПС України СОД РРО, тобто поза межами предмету проведення перевірки і не в рамках контрольної закупівлі, що не узгоджується з положеннями пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України.
Окрім того, на скріншоті з електронного кабінету ЗЕД (Додаток 6 до акту, який наданий відповідачем за зустрічним позовом) вбачається, що у фіскальному чеку №34342 від 6.09.2023р. (10:51:16) на купівлю однієї пляшки С.А. БРОНКС 6,5 літ зазначений УКТ ЗЕД товару.
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що висновки акту фактичної перевірки у цій частині не можуть бути підставою для притягнення ФОП ОСОБА_1 за зустрічним позовом до відповідальності, оскільки висновки викладені в Акті перевірки спростовуються наявністю у фіскальному чеку №34342 від 06.09.2023 коду УКТ ЗЕД товару.
Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу та при цьому наявні законні підстави для задоволення зустрічного позову та скасування податкового повідомлення-рішення.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук