Справа № 127/24109/25
Провадження 2/127/5149/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.09.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір №4150481, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. В подальшому, 28.12.2021 було укладено договір № 28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4150481. 
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4150481. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4150481.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4150481 від 13.09.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 37750.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 32750.00 грн.
Вказане стало підставою звернення до суду із цим позовом. Окрім суми заборгованості, позивач просить стягнути судові витрати.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 
Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Суд установив, що 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4150481, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 5000,00 грн.
Згідно з п. 1.3 договору кредит надано строком на 30 днів, а саме з 13.09.2021, а відповідно до п. 1.4 договору терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом визначено 13.10.2021.
У п. 1.5 договору сторони погодили, що загальні витрати позичальника за кредитом, без урахування суми тіла кредиту, складають 3250,00 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника становить 8250,00 грн. При цьому вказаним пунктом визначено, що такі показники розраховані, виходячи з припущення про отримання кредитних коштів у день укладення договору та повне погашення заборгованості у строк, зазначений у п. 1.4 договору.
Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн та нараховується одноразово за ставкою 20,00 % від суми кредиту.
Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 2250,00 грн та нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Крім того, пунктом 1.6 договору визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а згідно з п. 1.7 договору тип процентної ставки є фіксованим.
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Зі змісту п. 2.2.1 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, визначених п.п. 1.5.1–1.5.2 договору, у строк, зазначений у п. 1.4 договору. У разі продовження строку кредитування позичальник також зобов`язаний сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, а також проценти у порядку та на умовах, визначених п. 2.3 договору.
Згідно з п. 2.2.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування, з урахуванням можливих пролонгацій, на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.
Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, окрім випадків, коли протягом первісного строку кредитування застосовується ставка, визначена п. 1.5.2 договору, як пільгова. Цим же пунктом передбачено, що після завершення строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах проценти з дня продовження строку кредитування на стандартних умовах продовжують нараховуватись за базовою ставкою. Також прямо визначено, що після спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Положеннями п. 2.3 договору сторони передбачили можливість пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах. Так, за п. 2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах за умови вчинення дій, передбачених Правилами, та сплати відповідних платежів. При цьому можливі строки такого продовження становлять 3, 7 або 15 днів. За п. 2.3.1.2 договору позичальник може продовжити строк кредитування на стандартних умовах шляхом подальшого користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, при цьому таке продовження відбувається щоразу на один день, але загальний строк пролонгації на стандартних умовах не може перевищувати 60 днів.
Згідно з п. 2.3.2 договору після настання обставин, пов`язаних із пролонгацією, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування та дата платежу, змінюються пропорційно строку пролонгації, а нова дата платежу та актуальна сума заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, який розміщується в особистому кабінеті позичальника.
Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше строку, передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації — не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
У п. 2.4.2 договору сторони погодили, що у разі існування станом на дату закінчення строку кредитування будь-яких боргових зобов`язань позичальника за договором така заборгованість підлягає сплаті одночасно з поверненням кредиту, а в разі її непогашення після завершення строку кредитування виконання зобов`язань вважається простроченим.
Згідно з п. 2.4.4 договору позичальник має право достроково повернути кредит у повному обсязі або частково.
Пунктом 2.8 договору визначено, що для встановлення будь-яких обставин виконання грошових зобов`язань вирішальне значення мають дані бухгалтерського обліку товариства.
Відповідно до п. 3.2.5 договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору кредитодавець має право стягнути заборгованість у примусовому порядку.
Згідно з п. 3.2.6 договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим договором повністю або частково на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії договору без згоди позичальника.
Положеннями п. 4.1 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів, а також інших платежів, позичальник за наявності вимоги кредитодавця зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, при цьому її розмір не може перевищувати встановлених договором меж.
Крім того, у п. 4.2 договору передбачено право кредитодавця, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.
Суд також бере до уваги, що відповідно до п. 6.1 договору цей кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.
Згідно з п. 6.2 договору акцепт пропозиції про укладення кредитного договору надається позичальником шляхом відправлення електронного повідомлення із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством на номер мобільного телефону позичальника.
Відповідно до п.п. 6.4, 6.5 договору укладення кредитного договору в електронній формі є юридично еквівалентним укладенню договору у письмовій формі та прирівнюється до такого, що підписаний власноручним підписом позичальника.
Пунктом 7.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін — з моменту отримання кредиту; строк дії договору обчислюється з моменту його укладення до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Позивачем долучено копію довідки про ідентифікацію кредитного договору № 4150481 від 13.09.2021, яку останній подає на підтвердження відомостей щодо ідентифікації укладеного з відповідачем кредитного договору. .
Анкета-заява на кредит № 4150481 від 13.09.2021 містить анкетні дані відповідача, номер телефону, адресу проживання тощо. Зокрема, відображено процес оформлення на розгляду заяви 4150481 з послідовним відображенням дій сторін з моменту заповнення заяви до прийнятого рішення із погодженими умовами. 
Позивач надав також паспорт споживчого кредиту, де викладено інформацію, яка надавалась відповідачу до укладення договору про споживчий кредит та графік платежів за договором про споживчий кредит №4150481 від 13.09.2021, що є додатком 2 до договору. 
Відповідно до квитанції LiqPay №1762619684 від 13.09.2021 платник ТОВ «Мілоан» перерахував кошти і у розмірі 5000 грн отримувачу на картку №414960*24, призначення платежу: «Кошти згідно договору 4150481».
На виконання ухвали суду від 27.08.2025 АТ КБ «Приват банк» надав інформаційний лист №20.1.0.0.0/7-260312/1090075-БТ від 17.03.2026 у якому повідомив, що картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 та підтвердив зарахування коштів у розмірі 5000 грн на вказану картку ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також банк надав виписку по рахунку відповідач за період з 13.09.2021 по 18.09.2021.
Відповідно до вказаної банківської виписки, встановлено, що 13.09.2021 на картку відповідача № НОМЕР_1 зараховано кошти у розмірі 5000 гривень.
Суд звертає увагу, що Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, якою крім того зроблено висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування заявленого до стягнення розміру заборгованості позивач долучив копію розрахунку заборгованості за кредитним договором від первісного кредитодавця № 4150481 від 13.09.2021, копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4150481 від 13.09.2021 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а також копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4150481 від 13.09.2021 від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». 
На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до іншої особи позивачем долучено копію договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», відповідно до якого, як зазначає позивач, було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 4150481.
Позивач підтвердив виконання умов указаного договору факторингу, надавши також копію платіжного доручення, що підтверджує оплату за договором № 28-12/2021-72 від 28.12.2021, копію акта приймання-передавання Реєстру боржників від 28.12.2021, копію акта приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді від 28.12.2021, а також копії витягу з оригіналу Реєстру боржників до договору № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 та витягу з Реєстру боржників до цього ж договору. 
Крім цього, відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» встановлено, що права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 4150481 перейшли до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
На підтвердження виконання умов договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 позивачем надано копію акта зарахування зустрічних вимог, що підтверджує оплату за вказаним договором, копію акта прийому-передачі Реєстру боржників від 10.01.2023, копію акта прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді від 10.01.2023, а також копії витягу з оригіналу Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 та витягу з Реєстру боржників до цього договору. Зазначені документи подані позивачем на підтвердження переходу до нього права вимоги саме до відповідача.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, суду не надано. 
Враховуючи умови надання кредитних коштів, доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду також не надано. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 гривень - потрібно задовольнити.
Так, позивач надав до матеріалів справи декілька розрахунків заборгованості, а саме: розрахунок, здійснений первісним кредитором ТОВ «Мілоан», розрахунок, здійснений ТОВ «Вердикт Капітал», а також розрахунок, здійснений ТОВ «Коллект Центр».
У період з 14.09.2021 по 13.10.2021 первісний кредитор здійснював нарахування процентів у розмірі 75,00 грн за кожен день користування кредитними коштами, що відповідає умовам п. 1.5.2 договору, яким передбачено застосування процентної ставки 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. За таких обставин суд погоджується з нарахуванням процентів за цей період у загальному розмірі 2250,00 грн.
Відповідно до п. 2.3.1.2 договору сторони погодили, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, при цьому таке продовження відбувається кожного разу у разі подальшого користування кредитом, однак загальний строк пролонгації на стандартних (базових) умовах не може перевищувати 60 днів. У разі здійснення такого продовження проценти за користування кредитними коштами нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, визначеною п. 1.6 договору.
За таких обставин, первісний кредитор здійснював нарахування процентів у період з 14.10.2021 по 12.12.2021 у розмірі 250,00 грн за кожен день користування кредитними коштами, що відповідає стандартній процентній ставці 5 % на день, визначеній п. 1.6 договору.
Оскільки зазначений період становить 60 календарних днів після спливу первісного строку кредитування, такі нарахування здійснені у межах строку пролонгації, передбаченого п. 2.3.1.2 договору.
Тому суд дійшов висновку, що нарахування процентів у період з 14.10.2021 по 12.12.2021 відповідає умовам кредитного договору, та є правомірним, у зв`язку з чим суд погоджується із їх розміром у сумі 15000,00 грн.
Разом із тим, оцінюючи розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Вердикт Капітал», суд зазначає таке.
ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило нарахування процентів за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 із застосуванням процентної ставки у розмірі 5 % на день, у зв`язку з чим нараховано 14500,00 грн. 
Водночас матеріали справи не містять доказів продовження строку кредитування після 12.12.2021, а також погодження сторонами нового строку виконання зобов`язання у порядку, передбаченому умовами договору.
Крім того, відповідно до п. 2.2.3 договору після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Отже, нарахування процентів після 12.12.2021 здійснено поза межами строку кредитування, визначеного договором. Тобто нарахування процентів у розмірі 14500,00 грн, здійснене ТОВ «Вердикт Капітал», є безпідставним, у зв`язку з чим не підлягає врахуванню при визначенні розміру заборгованості.
Розрахунок, здійснений ТОВ «Коллект Центр» не містить самостійного обґрунтування складових заборгованості та фактично відтворює попередні розрахунки, у зв`язку з чим не може бути покладений в основу визначення розміру заборгованості.
Отже, суд бере за основу розрахунок, здійснений первісним кредитором ТОВ «Мілоан», відповідно до якого заборгованість відповідача складається з: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2250,00 грн - проценти за період з 14.09.2021 по 13.10.2021; 15000,00 грн - проценти за період з 14.10.2021 по 12.12.2021. 
Крім цього, у розрахунку заборгованості первісного кредитора відображено нарахування за комісією у розмірі 1000 грн, але в подальшому кредитор включив її до загальної суми процентів за користування кредитом. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На виконання вимог зазначеного Закону Правлінням Національний банк України постановою від 08.06.2017 № 49 затверджено Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Згідно з додатком 1 до вказаних Правил до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться, зокрема, комісії та інші обов`язкові платежі, що сплачуються споживачем та пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Суд установив, що відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору № 4150481 від 13.09.2021 сторони погодили сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн, яка нараховується одноразово у розмірі 20 % від суми кредиту.
Таким чином, умова щодо нарахування комісії прямо передбачена кредитним договором та відноситься до складових загальних витрат за споживчим кредитом та підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Отже, суд вважає, що наявність договірних відносин та факт отримання коштів відповідачем, як і наявність заборгованості доведена позивачем належними та допустимими доказами, тому позов потрібно задовольнити частково - в розмірі 23250 грн.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, суд враховує, що справа є незначної складності, обсяг підготовлених та наданих доказів є незначним, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін, позов задоволено частково, а тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1491,96 грн. пропорційно задоволених вимог (позов задоволено на 61,59%).
Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 263-265, 268, ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором №4150481 від 13.09.2021 у розмірі 23250 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят) гривень. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 1491,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           В. В. Горбатюк