ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. справа № 300/123/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про встановлення відсутності повноважень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі – відповідач, ВКДКА), з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якому просить:
- встановити відсутність повноважень (компетенції) у відповідача з 2022 року, як суб`єкта владних повноважень, у розумінні ст. 2 КАС України;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови відповідача оформити рішенням і повідомити позивача про підстави повернення скарги від 25.11.2024 №24282 та відмови відповідача розглянути заяву позивача від 25.11.2024 №24282 по суті;
- зобов`язати відповідача прийняти заяву позивача від 25.11.2024 №24282 і розглянути по суті .
Адміністративний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 подано до відповідача 25.11.2024 скаргу на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 19.02.2024 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 та щодо члена цієї КДКА. Відповідач заяву не розглянув та повернув її поштою без розгляду. Рішення не ухвалив та не надав такого позивачу. Відповідачем було зареєстровано скаргу, відтак, на думку позивача, вона має бути розглянута, і, в разі відмови, підстави такої відмови ВКДКА зобов`язана викласти в рішенні. Просить позов задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою суду від 13.01.2025 (суддя ОСОБА_3 ) відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
27.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що позовна заява ОСОБА_1 є необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Позовних вимог відповідач не визнає. Зазначив, що на адресу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури НААУ двічі (23.10.2024 та 25.11.2024) надходила скарга ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 19.02.2024 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 .
Позивачем у первинній скарзі не було дотримано вимоги Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014, що призвело до повернення скарги ОСОБА_1 листом ВКДКА за вихідним № 2608 від 01.11.2024 із зазначенням недоліків, які підлягають усуненню.
Листом за вихідним № 2608 від 09.12.2024 ВКДКА повторно повернула скаргу від 25.11.2024 ОСОБА_1 через незазначення адреси електронної пошти скаржника та не надання копії рішення КДКА регіону та підтвердження направлення зазначеної копії заяви (скарги) та доданих до неї письмових матеріалів адвокату Камінському Ігорю Петровичу та Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Івано-Франківської області.
У листі від 09.12.2024 №2608 позивачу було роз`яснено його право на звернення зі скаргою в порядку частини 3 статті 39 Закону України «Про адвокатуру тa адвокатську діяльність» після усунення вказаних недоліків та за умови дотримання вищевказаних вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014.
Відповідач зауважив, що голова ВКДКА в листі за вих. № 2608 від 01.11.2024 повідомив скаржнику електронну та поштову адресу адвоката ОСОБА_2 відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України. Разом з тим позивач, звертаючись повторно зі скаргою до ВКДКА, не скористався зазначеною інформацією та не направив копії скарги та доданих до неї письмових матеріалів іншій стороні, кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, рішення якої оскаржується, листом з описом вкладення. Вважає, що твердження позивача про відсутність можливості надання копій документів є безпідставними. Наголосив, що звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язкових вимог Положення щодо оформлення належним чином скарги на поведінку іншого адвоката, що не передбачено нормативно-правовими актами, може розцінюватися, як надання йому певних процесуальних переваг перед ОСОБА_2 .
ВКДКА в системі органів адвокатського самоврядування є апеляційним органом, здійснює розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність КДКА безпосередньо в межах матеріалів конкретної справи. ВКДКА розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність КДКА за умов дотримання чітко визначених та установлених законодавством процедур.
Згідно з пунктом 3.41 Регламенту ВКДКА, розгляд скарги починається доповіддю члена ВКДКА, якому доручено її попереднє вивчення та перевірка. Рішення щодо повернення скарги скаржнику Голова ВКДКА приймає одноособово, про яке повідомляє листом особу, яка стала ініціатором дисциплінарного провадження. Враховуючи вищезазначене, твердження позивача щодо бездіяльності ВКДКА є безпідставним та необгрунтованим.
Також відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу порушення його права та не обгрунтовано, якими діями ВКДКА порушує його права на момент звернення до суду. До того ж, вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.
03.02.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив відповідача. Вказав, що відповідачем не було надано суду доказ направлення/вручення ОСОБА_1 листа від 09.12.2024 та зазначив, що про існування вказаного листа не знав. Звернув увагу на п.3 ст.14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014, згідно з яким, в разі неможливості надати докази, скаржник зазначає докази, надання яких самостійно є неможливим із обов`язковим зазначенням причин та проханням до КДКА про їх витребування. Разом з тим відповідачем не згадувалось про таке клопотання позивача в листі від 09.12.2024, яке зазначалось ОСОБА_1 на першому аркуші скарги – про неможливість надання копії рішення КДКА регіону та доказу направлення документів адвокату через скрутне матеріальне становище та хворобливий стан. Також позивач вказав, що електронної пошти не має. Стверджує, що медичні документи на підтвердження його хвороби були наявні у відповідача.
22.05.2025 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив та заяву про уточнення позовних вимог. Вважає, що посилання позивача на особисто систематизовану інформацію щодо закінчення повноважень членів ВКДКА є безпідставними та необгрунтованими, оскільки, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», якою заборонено проведення в умовах воєнного стану виборів та референдумів, страйків, масових зібрань та акцій, неможливим є проведення конференцій адвокатів регіонів для обрання відповідно до ч.5 ст. 47 Закону нових членів регіональних органів адвокатського самоврядування, делегатів на з`їзд адвокатів України, представників адвокатів регіону до складу Ради адвокатів України та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Рішенням Ради адвокатів України № 69 від 21.09.2020 «Про затвердження роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та організаційних форм адвокатського самоврядування», яке є чинним, роз`яснено, що задля недопущення інституційного дисконтинуітету в адвокатурі, доцільним та обгрунтованим є застосування принципу інституційного континуїтету Національної асоціації адвокатів України та відповідних організаційних форм адвокатського самоврядування. Застосування континуїтету потрібне для того, щоб забезпечити безперервну роботу кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури регіонів, рад адвокатів регіонів, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та інших вищих органів адвокатського самоврядування задля вирішення питань безперервного допуску до професії та дисциплінарної відповідальності адвокатів, функціонування Єдиного реєстру адвокатів України, видачі витягів з Єдиного реєстру адвокатів України.
У спростування позиції позивача щодо неотримання листа ВКДКА за внх. № 2981 від 09.12.2024, ВКДКА надано копію фіскального чеку та роздруківку із пошукової системи «Укрпошта» трекінгу відправлення листа № 0407039979376, де підтверджується дата отримання позивачем скарги - 02.01.2025.
Щодо посилання позивача на пункт 3 статті 14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, звернув увагу, що вимоги до скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у дисциплінарній справі, що подається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури врегульовані статтею 36 Положення. Разом з тим, пункт 3 статті 14 врегульовує вимоги до заяв (скарг) на дії адвоката, що подані до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, що не є предметом розгляду Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної коомісії адвокатури. До того ж, відповідач зауважив, що позовні вимоги щодо порушення, на думку позивача, Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури вимог п. 3 ст. 14 Положення не висувались ОСОБА_1 у позовній заяві.
Згідно з ухвалою суду від 10.07.2025 зупинено провадження в адміністративній справі №300/123/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 300/1204/25. 
Ухвалою суду від 28.01.2026 відведено суддю Остап`юка С.В. від розгляду адміністративної справи №300/123/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Розпорядженням керівника апарату суду від 29.01.2026 №111 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/123/25. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 справу перерозподілено до розгляду головуючому судді Гомельчуку С.В.
Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу № 300/123/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ухвали від 04.03.2026 поновлено провадження у справі №300/123/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 30.03.2026 у задоволенні заяв ОСОБА_1 про роз`яснення ухвал суду від 02.02.2026 та від 04.03.2026 відмовлено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про відшкодування моральної шкоди в сумі 35000 євро. Призначено підготовче засідання на 09.04.2026 о 10:30 год.
У судовому засіданні 09.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.04.2026 об 11:00 год.
У судове засідання 16.04.2026 належним чином повідомлені сторони не з`явились. Від позивача надійшло клопотання щодо продовження розгляду справи 16.04.2026 без його участі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, проти позову заперечує в повному обсязі. 
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, та неявку у судове засідання всіх належним чином повідомлених сторін, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, визнав за можливе розглядати дану адміністративну справу на підставі наявних у ній документів, в порядку письмового провадження.
Відтак, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, інші заяви та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, суд встановив таке.
25.11.2024 позивачем подано до відповідача скаргу на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 19.02.2024 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 та щодо члена цієї КДКА (а.с.49).
Листом за вихідним № 2608 від 09.12.2024 (а.с.47-48) ВКДКА повторно повернула ОСОБА_1 його скаргу, зазначивши про недоліки, які належить усунути, а саме:
- не зазначено адресу електронної пошти скаржника;
- не надано копію рішення КДКА Івано-Франківської області від 19.02.2024;
- не долучено підтвердження направлення копії заяви (скарги) та доданих до неї письмових матеріалів адвокату ОСОБА_2 та Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Івано-Франківської області.
У листі № 2608 від 09.12.2024 позивачу було роз`яснено його право на звернення зі скаргою в порядку частини 3 статті 39 Закону України «Про адвокатуру тa адвокатську діяльність» після усунення вказаних недоліків та за умови дотримання вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014.
Вважаючи неповноважною ВКДКА з 2022 року та протиправною бездіяльність відповідача щодо повернення скарги від 25.11.2024 №24282 та нерозгляду її по суті із ухваленням рішення, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
За змістом статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI).
За приписами статті 1 Закону №5076-VI адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Частинами 1, 3 статті 2 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
Відповідно до частини першоюї статті 43 Закону №5076-VI адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 44 Закону № 5076-VI завданнями адвокатського самоврядування, зокрема, є утворення та забезпечення діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.
Відповідно до статті 45 Закону №5076-VI Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.
Статтею 46 Закону №5076-VI встановлено, що організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України.
Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 Закону № 5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України та Раді адвокатів України. До складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури входять тридцять членів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років: по одному представнику від кожного регіону, які обираються конференцією адвокатів регіону, голова і два заступники голови, які обираються шляхом голосування з`їздом адвокатів України. Секретар Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури обирається членами комісії шляхом голосування зі складу членів Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є повноважною за умови обрання не менше двох третин її складу.
Відповідно до ч.10 ст. 52 Закону № 5076-VI установчим документом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є Положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується з`їздом адвокатів України.
Згідно з п. 1 розд.1 Положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого рішенням звітного-виборчого з`їзду адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року (далі- Положення про ВКДКА) Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (далі - ВКДКА) - колегіальний орган, що діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України та є національним органом адвокатського самоврядування, на який Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" покладено завдання розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.
Згідно зі п. 6 розділу 1 Положення про ВКДКА Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інших законів України, рішень Ради адвокатів України, цього Положення та Регламенту ВКДКА.
До складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури входять тридцять членів, стаж адвокатської діяльності яких не менше п`яти років: по одному представнику від кожного регіону, які обираються конференцією адвокатів регіону, голова і два заступники голови, які обираються шляхом голосування з`їздом адвокатів України (п. 1 розділу 1 Положення про ВКДКА).
Строк повноважень голови, заступників голови, секретаря і членів Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури становить п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою, заступником голови, секретарем або членом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більше ніж два строки підряд (п.4, 5 розд.4 Положення про ВКДКА).
Варто зазначити, що Рада адвокатів України - діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України, є національним органом адвокатського самоврядування, на який державою покладено виконання у період між з`їздами адвокатів України публічно-представницьких функцій недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги на професійній основі адвокатури України.
Так, Рада адвокатів України: 1) складає порядок денний, забезпечує скликання та проведення з`їзду адвокатів України; 2) визначає квоту представництва, порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів регіонів, з`їзду адвокатів України; 3) забезпечує виконання рішень з`їзду адвокатів України; 4) здійснює організаційне, методичне, інформаційне забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України, здійснює контроль за діяльністю рад адвокатів регіонів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України та надання витягів з нього; 5) затверджує регламент конференції адвокатів регіону, положення про раду адвокатів регіону, положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, положення про ревізійну комісію адвокатів регіону, положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги; 6) встановлює розмір та порядок сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, забезпечує їх розподіл і використання (якщо з`їздом адвокатів України прийнято рішення про сплату щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування та визначено напрями їх використання); 7) визначає розмір відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 8) сприяє діяльності рад адвокатів регіонів, координує їх діяльність; 9) сприяє забезпеченню гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних і соціальних прав адвокатів; 10) приймає рішення про розпорядження коштами і майном Національної асоціації адвокатів України відповідно до призначень коштів і майна, визначених статутом Національної асоціації адвокатів України та рішеннями з`їзду адвокатів України; 11) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність рад адвокатів регіонів, їх голів, скасовує рішення рад адвокатів регіонів; 12) визначає друкований орган Національної асоціації адвокатів України; 13) забезпечує ведення офіційного веб-сайту Національної асоціації адвокатів України;14) виконує інші функції відповідно до цього Закону та рішень з`їзду адвокатів України ( ч.4 ст. 55 Закону №5076-VI).
З`їзд адвокатів України: обирає голову і заступників голови Ради адвокатів України, голову і заступників голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, голову і членів Вищої ревізійної комісії адвокатури та достроково відкликає їх з посад (ч.7 ст.54 Закону №5076-VI).
Частинами 1-3 ст. 57 Закону №5076-VI визначено, що Рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.
Рішення конференцій та рад адвокатів регіонів є обов`язковими до виконання адвокатами, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.
Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.
Виходячи із системного аналізу норм профільного законодавчого акта, який визначає статус, мету, завдання та функції адвокатури, слідує, що адвокатура як інституція та її діяльність, в аспекті забезпечення реалізації конституційного права особи на правову допомогу, набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин. Адвокатура є недержавним самоврядним інститутом (формуванням, об`єднанням), що самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, визначеному Законом №5076-VI. Цим Законом визначені структурні організаційні одиниці адвокатського самоврядування, порядок формування, повноваження та правила самоврядної діяльності адвокатури.
Поміж тим, Законом №5076-VI визначено, що в період між з`їздами адвокатів України Рада адвокатів України, як колегіальний орган, виконує функції адвокатського самоврядування, які спрямовані на забезпечення завдань адвокатського самоврядування та належної роботи усіх органів адвокатського самоврядування. Рада адвокатів України має право приймати управлінські рішення щодо формування та забезпечення діяльності органів адвокатського самоврядування, порядку їх організації та функціонування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу щодо встановлення відсутності повноважень (компетенції) у відповідача з 2022 року, як суб`єкта владних повноважень, у розумінні ст. 2 КАС України, позаяк ВКДКА забороняється діяти більше двох строків без перевиборів кожні п`ять років.
Суд зауважує, що відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Надалі, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, строк дії воєнного стану продовжувався Указами Президента України та діє до теперішнього часу.
Закон № 5076-VI не містить чіткої правової норми щодо припинення/продовження терміну (строку) повноважень членів органів адвокатського самоврядування, в тому числі під час воєнного/надзвичайного стану, тобто має місце відповідна прогалина в нормативно-правовому регулюванні діяльності органів адвокатського самоврядування.
Разом з тим, з огляду на вищезазначене, з урахуванням аналогії Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з питань неприпустимості припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану, а також продовження строку повноважень під час дії воєнного стану до вступу на посаду іншої особи, обраної після припинення або скасування воєнного стану, доцільним та обґрунтованим є забезпечення безперервності діяльності органів адвокатського самоврядування.
Суд звертає увагу, що відповідно Рішення № 69 від 21.09.2020, Рада адвокатів України, керуючись статтями 55, 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенням про Раду адвокатів України, вирішила затвердити Роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та адвокатських форм адвокатського самоврядування мотивовані тим, що задля недопущення інституційного дисконтинуїтету в адвокатурі, доцільним та обґрунтованим є застосування принципу інституційного континуїтету. Продовження строків повноважень органів адвокатського самоврядування має становити виключення і допускається лише за наявності об`єктивних підстав, які виключають можливість проведення безперешкодного та безпечного для життя та здоров`я осіб відповідних виборів, як-от неможливість вчасного проведення таких виборів в умовах пандемії. Тобто законодавча вимога наступності (послідовності, тяглості, неперервності) повноваженьорганів адвокатського самоврядування обумовлює, що органи адвокатського самоврядування та їх члени продовжують виконувати свої повноваження до початку діяльності новосформованих органів адвокатського самоврядувння та обрання їх нових членів.
Отже, члени органів адвокатського самоврядування здійснюють свої обов`язки (функції), визначені Законом №5076-VI, до початку вступу на посади (до першого засідання) новообраних членів органів адвокатського самоврядування.
До того ж, як зазначалось вище, рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України, а також конференцій є обов`язковими до виконання всіма адвокатами. Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.
Компетенція Ради адвокатів України дає право у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 5076-VI, деталізувати у своїх рішеннях певні процедурні моменти діяльності, зокрема, ВКДКА, задля дотримання, окрім іншого, принципу правової визначеності.
На переконання суду, застосування відповідачем принципу інституційного континуїтету під час дії воєнного стану є цілком правомірним та обґрунтованим, оскільки зберігає існування адвокатури, яка має виконувати функцію сприянню правосуддю шляхом здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також забезпечує право фізичних і юридичних осіб на розгляд їх скарг щодо неналежної поведінки адвокатів, яка може мати наслідком їх дисциплінарну відповідальність.
На підставі вищевикладеного та з огляду на досліджені в ході рогляду справи матеріали, суд не вбачає підстав для встановлення відсутності повноважень (компетенції) відповідача з 2022 року.
Щодо вимог позивача стосовно визнання протиправною бездіяльніості відповідача, яка полягає у відмові ВКДКА оформити рішенням і повідомити позивача про підстави повернення скарги від 25.11.2024 №24282, суд зауважує таке.
Судом встановлено, що 25.11.2024 до ВКДКА надійшла скарга ОСОБА_1 №24282 на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 19.02.2024 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 (а.с.49).
Листом № 2608 від 09.12.2024 (а.с.47-48) скарга позивача з додатками на 08 аркушах та один поштовий конверт була йому повернута, у зв`язку із недотриманням скаржником вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність. А саме підставою для повернення скарги було недодержання ОСОБА_1 вимог пп. 2 п. 36.2 ст.36, п.36.5 ст. 36 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014, з останніми змінами.
Судом з`ясовано, що відповідачем у листі було роз`яснено ОСОБА_1 його право на звернення зі скаргою в порядку частини 3 статті 39 Закону України «Про адвокатуру тa адвокатську діяльність» після усунення вказаних недоліків та за умови дотримання вимог Положення. Лист № 2608 від 09.12.2024 надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 26.12.2024, що підтверджується фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» (а.с.107). Відповідно до трекінгу відстеження поштового відправлення № 0407039979376, дата отримання позивачем скарги - 02.01.2025 (а.с.108).
Підпунктом 2 п. 36.2. ст. 36 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014 (далі – Положення №120) визначено, що у скарзі мають бути зазначені: ПІБ заявника (скаржника), посада, місце роботи – для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти.
Пунктом 36.5. статті 36 Положення №120 встановлено, що до скарги додається: копія рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, а також доказ надіслання скаржником копії скарги та доданих до неї письмових матеріалів іншій стороні; кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, рішення якої оскаржується, листом з описом вкладення.
Ураховуючи те, що позивач звернувся зі скаргою до ВКДКА на рішення дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області від 19.02.2024 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 , позивач при поданні вищезазначеної скарги мав керуватись вимогами Положення № 120, що зазначені в статті 36.
Відтак, як вбачається з матеріалів справи, у скарзі ОСОБА_1 не була вказана адреса його електронної пошти. Окрім того, скаржником не надано підтвердження направлення зазначеної копії скарги та доданих до неї письмових матеріалів адвокату ОСОБА_2 , який є стороною у дисциплінарній справі, та Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Івано-Франківської області листом з описом вкладення. Крім того, не долучена копія рішення КДКА Івано-Франківської області від 19.02.2024. 
Отже, позивачем не дотримано норми статті 36 Положення № 120, якою передбачені конкретні вимоги до скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у дисциплінарній справі, що подається, безпосередньо до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
До того ж, з урахуванням вищевикладеного, з огляду на наявні у справі письмові докази, суд доходить висновку, що позиція позивача щодо неповідомлення його про підстави повернення скарги від 25.11.2024 №24282 та неотримання відповідного листа ВКДКА, є необґрунтованою. 
Також як зазначалось судом, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, відповідно до частини пертої статті 52 Закону є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.
Частиною першою статті 6 Положення про ВКДКА, затвердженого рішенням звітно-виборного з`їзду адвокатів України 09 червня 2017 року, яке, відповідно до частини десятої статті 52 Закону, є установчим документом ВКДКА, чітко визначені випадки, у яких ВКДКА приймає рішення, як колегіальний орган, а саме, ВКДКА на виконання функцій колегіального органу системи адвокатського самоврядування, завданням якого є рішення, дії та бездіяльність кваліфікаційно- дисциплінарних комісій адвокатури: розглядає скарги на рішення, дії та бездіяльність кваліфікаційно- дисциплінарних комісій адвокатури; узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.
Відповідно до підпункту 2.3.20 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 13 грудня 2024 року № 87, Голова ВКДКА, зокрема, вчиняє інші дії, передбачені Законом, Положенням про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, рішеннями з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України, Правилами адвокатської етики, а також цим Регламентом.
До скарги на рішення дисциплінарної палати на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури/дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, що подається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених цим Положенням, застосовуються норми, визначені статтями 15,16,17,18 цього Положення (ст. 37 Положення №120).
При цьому, як слідує з приписів статті 15 Положення № 120, заява (скарга), оформлена без дотримання вимог статті 14 цього Положення, повертається заявникові (скаржникові) з відповідним роз`ясненням.
Повернення заяви ( скарги) не перешкоджає повторному зверненню із заявою (скаргою) кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ст.16 Положення № 120).
Таким чином, заявник не обмежений у праві повторного звернення до ВКДКА після усунення недоліків поданої скарги, яка, в разі відповідності вимогам Положення №120, належить до розгляду Комісією по суті.
До того ж, Регламентом ВКДКА та Положенням № 120 не передбачено дій щодо прийняття та оформлення саме колегіального рішення про повернення заяви (скарги).
Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок скаржника направляти скаргу з дотриманням вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, це і є гарантування реалізації його права.
Також суд звертає увагу, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 9901/480/19).
Водночас у постанові № 320/950/19 від 16.02.2021 Верховний Суд зазначив, що умовою розгляду судом питання про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів такою бездіяльністю. Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 360/1193/17.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неоформлення результату розгляду поданої скарги рішенням, неповідомлення позивача про підстави повернення скарги від 25.11.2024 №24282 та відмови розгляду заяви позивача по суті – відсутні.
Щодо посилання позивача на п.3 ст. 14 Положення №120, як на підставу часткового звільнення його від виконання вимог, визначених ст. 36 даного Положення, суд зауважує, що застосування таких норм є доцільним на підтвердження обставин, якими обґрунтовується суть самої заяви (скарги), а не у випадку дотримання порядку подання заяви. Окремих пільг, в т.ч. через скрутний матеріальний стан, щодо звернення до ВКДКА зі скаргою на рішення КДКА регіону на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону №5076-VI не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. 
Таким чином, оскільки вищевказана скарга від 25.11.2024 №24282 була оформлена без дотримання законодавчих вимог, а отже, не могла бути предметом розгляду ВКДКА, відтак, враховуючи вищевикладене, листом за підписом голови ВКДКА законно, обґрунтовано та вмотивовано було повернуто скаргу позивачу як таку, що не відповідає вимогам Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014, з відповідними роз`ясненнями. Як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача прийняти та розглянути таку скаргу по суті.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
Суд зауважує, що обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Вищенаведений висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 07 лютого 2023 року у справі №160/3164/22.
При цьому, позивачем не надано суду належних доказів порушення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури його прав та інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
До того ж, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Ураховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, заявлені позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Гомельчук С.В.