Справа № 183/122/24
№ 3-в/183/17/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючої      Крохмалюк І.П., 
секретаря судового засідання   Одінцової М.О.
розглянувши подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

ВСТАНОВИВ:
До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області Сіняєвої Ю.В. про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності відносно ОСОБА_1 .
Представник Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилася надавши суду заяву про розгляд даного подання без її участі.
ОСОБА_1  до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду подання, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Суд, дослідивши подання та додані до нього письмові докази, приходить до таких висновків.
29.04.2024 року до Новомосковського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Дніпропетровській області надійшла на виконання постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.01.2024 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт.
29.04.2024 року скеровано на ім`я порушника виклик до уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення, за якими ОСОБА_1 не з`явився.
За результатами вжитих заходів встановити місцезнаходження 
 ОСОБА_1 встановити не вдалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Ураховуючи вищезазначене, окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років.
Оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків.
Відповідно до ст. 304, 305 КУпАП контроль з правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Суд враховує, що строк притягнення до адміністративного стягнення у виді громадських робіт, призначене ОСОБА_1 постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.01.2024 року, закінчився, тому ОСОБА_1 повинен бути звільнений від його відбування. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 304,305 КУпАП України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт, призначеного йому постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.01.2024 року, у зв`язку із закінченням строків давності.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її ухвалення.

Суддя     І.П. Крохмалюк